User:Ата/Ivan Shishmanov

Ivan Shishmanov (Іван Димитров Шишманов, July 4 1862, Svishtov, Bulgaria — June 22 1928, Oslo, Norway) — Bulgarian writer, ethnographer, politician and diplomat. Ambassador of Bulgaria to the Ukrainian State and the Ukrainian People's Republic.

Biography
Він народився 22 червня 1862 року у Свіштові в сім'ї просвітників (Шишманових

; Шишманови

). Навчався в Педагогічній школі у Відні (1876—1882). Далі вивчав філософію та літературу в Єні (1884) та Женеві (1885-86). У 1888 закінчив докторат філософських наук у Лейпцигу під керівництвом професора Вільгельма Вундта.

28 грудня 1888 року одружився із Лідією, донькою Михайла Драгоманова. 1889 року у них народився син Дмитро, в майбутньому літературознавець та драматург.

У 1888 році Шишманов був одним із засновників Вищої школи Софії. З 1894 року — професор загальної літературної та культурологічної історії, а також порівняльної літературної історія. Він також був засновником і редактором («Збірник народних пісень, науки й літератури»

; Сборник за народни умотворения, наука и книжнина

) (СбНУНК, 1889—1902), редактор журналу («Болгарський оглядач»

; Български преглед

) (1893—1900). Член Болгарської академії наук.

Також був одним із засновників Державної рисувальної школи, що згодом стала Національною художнью академією (1896).

Був членом Народно-ліберальної партії і з 1903 року — (міністром народної просвіти

; Министерство на образованието и науката на България

), але на початку 1907 року залишав свій пост через незгоду з діями уряду під час (Університетської кризи

; Университетска криза (1907)

). Як міністр освіти він відкрив школу для сліпих у 1906 році.

Іван Шишманов був повноважним представником Болгарії в Українській Народній Республіці під час правління Павла Скоропадського у 1918—1919 роках. Цар Фердинанд I відправив його до Києва через те, що Шишманов був одружений з українкою, дочкою Драгоманова.

Іван Шишманов — засновник і перший президентом Болгарського відділу Пан'європейського союзу. Пожертвував частину власної бібліотеки (Македонському студентському товариству «Вардар»

). Член (Македонського наукового інституту

; Macedonian Scientific Institute

).

Помер в Осло 23 червня 1928 р. у віці 65 років.

Син Івана Шишманова, Димитр Шишманов, письменник і політик, страчений народним судом через за свою роботу генерального секретаря Міністерства закордонних справ, а потім міністра закордонних справ.

Творча спадщина
У своїх дослідженнях він використовував позитивістську методологію. Він написав роботи у галузі фольклору та літератури національного відродження, а також порівняльні праці про європейську літературу XVIII століття та публіцистичні статті.

Писав праці з етнографії та літературознавства. Знавець української літератури, зокрема творчості Тараса Шевченка. Досліджував вплив Шевченкової поезії на болгарське відродження.

Розвідка «Роль України в болгарському відродженні. Вплив Шевченка на болгарських поетів передвизвольної доби» (1916).

Ініціатор і засновник Болгарсько-українського товариства (1920). Дійсний член НТШ.

Бібліографія

 * Славянски селища в Крит и на другите гръцки острови. — Български преглед, 1897, кн. 3.
 * Наченки на руското влияние в българската книжнина. С., 1899.
 * Критичен преглед на въпроса за произхода на прабългарите от езиково гледище и етимологиите на името «българин». — СбНУНК, XVI—XVII, 1900.
 * Тарас Шевченко — неговото творчество и неговото влияние върху българските писатели преди Освобождението. С., 1914.
 * Избрани съчинения в три тома. С., 1965—1971
 * Дневник 1879—1927 г. С., 2003.

Література

 * Головченко В. І. Шишманов Іван Димитров // Українська дипломатична енциклопедія : у 2 т. / Л. В. Губерський (голова). — К. : Знання України, 2004. — Т. 2 : М — Я. — 812 с. — ISBN 966-316-045-4.
 * Енциклопедія українознавства : Словникова частина : [в 11 т.] / Наукове товариство імені Шевченка ; гол. ред. проф., д-р Володимир Кубійович. — Париж ; Нью-Йорк : Молоде життя ; Львів ; Київ : Глобус, 1955—2003. Словникова частина. — Т. 10.
 * Матяш І. Роль дипломатичних установ у започаткуванні українсько-болгарських міждержавних відносин (1918—1921 рр.) // Український історичний журнал. — 2018. — № 2 (539) (березень—квітень). — С. 53—73.
 * Павленко В. Іван Шишманов — повноважний посол Болгарії в Україні // Міжнародні зв'язки України: наукові пошуки і знахідки. — К., 2010. — Т. 19. — С. 59—70.
 * Шевченківський словник Шевченківський словник. Том 2 / Інститут літератури імені Т. Г. Шевченка Академії Наук УРСР. — Київ : Головна редакція УРЕ, 1977. — С. 389.
 * Гечева Кр. Иван Д. Шишманов. Биобиблиография. — С., 2003.
 * Иван Д. Шишманов — ученият и гражданинът. Шишманови четения. Кн. 2. С., 2007.
 * Иван Д. Шишманов — наука и политика. Шишманови четения. Кн. 3. С., 2008.
 * Стойчева, Т. Филологът в помощ на министъра: програма на Иван Шишманов за българската култура. — В: Езици и култури в диалог: Традиции, приемственост, новаторство. Конференция, посветена на 120-годишната история на преподаването на класически и нови филологии в Софийския университет «Св. Климент Охридски». С., УИ, 2010,
 * Конева, Р. Европейският и паневропейският културен оптимизъм на Иван Шишманов.- Балканистичен форум, кн./1-2-3, 2009, 288—307,
 * Конева, Р. Иван Шишманов и Обединена Европа. С., 2011, ИК Гутенберг, 236 с