User:Asaad Sleman/sandbox

ג'ורג' סמוטIII , '''George F. Smoot III''' ( 1945- )

אסטרופיזיקאי, קוסמולוג אמריקאי וחתן פרס נובל לפיזיקה. בשנת 2006 קיבל פרס נובל לפיזיקה בשל הגילוי של קרינת הרקע הקוסמית יחד עם ג'ון מיית'ר.

כיום, ג'ורג' סמוט תומך במחקרי אסטרופיזיקה וקוסמולוגיה תצפית, והוא ממשיך במחקרים שונים בנושא של קרינת הרקע הקוסמית[1].

קורות חייו

סמוט נולד בשנת 1945 ביוקון בפלורידה. אביו ג'ורג' סמוט II (George Smoot II) היה הידרולוגי ואמו הייתה מורה למדעים[2]. הוא למד מתמטיקה ופיזיקה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס ובשנת 1970 קיבל את דרגת הדוקטור בפיזיקת חומרים אלמנטריים[3].

קריירה

בשנת 1975 סמוט עזב את המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס אחרי שעבד כחוקר והצטרף לפיזיקאי לואיז אלוורז (חתן פרס נובל בשנת 1968) כדי לעבוד על פרויקט של נאס"א שנקרא אז "HAPPE". המטרה של הפרויקט הייתה לתכנן ניסוי שיכול למצוא הוכחה לתיאורית המפץ הגדול. בהתחלה הם התחילו לחקור כדי לגלות את האנטי-חומר, שהיה אמור להיות שופע ביקום לפי כמה תיאוריות, אבל הם לא מצאו כלום וסמוט החליט לחקור את קרינת הרקע הקוסמית[U1] .3

בתחילת המחקר של הקרינה הקוסמית, הם השתמשו ברדיומטר שהתקינו במטוס שמודד את התדירות של גלי הקרינה באזורים מסוימים של הקרינה הקוסמית. בשנת 1974 שלחו בקשה לנאס"א לשלוח לוויין לחלל כדי להרחיב את המחקר. את הלוויין שביקשו שלחה נאס"א בשנת 1989 בשם COBE (COSMIC BACKGROUND EXPLORER[U2] ).3

'''המחקר של הקרינה הקוסמית'''

בהתחלה הם בדקו את הקרינה דרך רדיומטר המותקן במטוס לוקהידU-2, הם מצאו שיש אפקט דופלר שנוצר בין הרדיומטר לבין הגלקסיות ביקום, שהוא תופעת שינוי בתדירות שמתרחשת אם המצופה בתנועה יחסית לצופה והם מצאו בעזרת האפקט הזה שהיקום מתפשט 3

בשנת 1974 נאס"א שלחה את הלוויין באיחור בגלל האסון של מעבורת החלל צ'לנג'ר (ב 28 בינואר 1986 כשהתפוצצה המעבורת באוויר). בשנת 1989 נשלח הלוויין COBE לחלל והתחילה העבודה של הצוות של סמוט כדי לחקור את קרינת הרקע הקוסמית מחוץ לכדור הארץ.3

המחקר הסתיים בשנת 1992, צוות המחקר עבד בצורה אינטנסיבית, "לא פתחתי את הדואר שלי, אפילו הביטוח של הרכב שלי פקע, לא עשיתי כלום, רק הייתי מנסה לוודא שהכל היה נכון", אומר סמוט לדונלד גולדסמית4.

לפני שסמוט עשה את המחקר שלו, הדעה הרווחת הייתה כי הקרינה הקוסמית היא הוכחה שהיקום מסתובב ולא מתפשט. המחקר של סמוט גילה משהו אחר. סמוט וחבריו מצאו שיש במפה של הקרינה משהו שדומה לקמטים (מכאן השם שנתן סמוט לספרו "קמטים בזמן"), והם מצאו שהקמטים האלה נמצאים באזורים של גלקסיות וזה מתאים לתיאורית המפץ הגדול5. והם עוד מצאו את התבנית האידיאלית ואת אנאיזוטרופית קרינת הרקע הקוסמית6. "זה כמו להסתכל על אלוהים, אם אתה דתי" סמוט אמר6.

המחקר הזה נחשב לאחד החשובים בתחום הפיזיקה והיווה בסיס לעוד מחקרים עתידיים בתחום. הודות למחקר הזה, סמוט קיבל את פרס נובל בשנת 2006 יחד עם ג'ון מיית'ר.

פרסים שקיבל סמוט[U3] '[4]'

·        NASA Medal for Exceptional Scientific Achievement (May 1991)

·        Aerospace Laureate, Aviation Week & Space Technology (Apr 1993)

·         1993 Distinguished Scientist, ARCS Foundation, Inc. (Apr 1993)

·        Kilby Award (May 1993)

·         Gravity Research Foundation Essay First Award (May 1993)

·         Productivity Group Award, Goddard Space Flight Center, NASA (May 1993)

[1]http://aether.lbl.gov/personnel/smoot.html

[2]http://www.nndb.com/people/921/000137510/

[3]http://aether.lbl.gov/www/personnel/Smoot-bio.html

4Donald Goldsmith. (October 01 1992) "The Fingerprint of Creation". Discover Magazine October issue 1992.

5Thomas H. Maugh, II (April 24, 1992). "Relics of Big Bang, Seen for First Time".Los Angeles Times.pp. A1, A30.

6http://www.nobelprize.org/nobel_prizes/physics/laureates/

[4] http://aether.lbl.gov/PDFs/SmootCV1207.pdf

[U1]ציון מקור מידע

[U2]ציון מקור מידע

[U3]ציון מקור מידע