User:Dovydas Sakas/sandbox

Šv. Savino vienuolyno bažnyčia, 11–12 a

bruožai stiliaus. Romanika – pirmoji po antikos tikra Vakarų meno epocha. Nepaisant regioninių skirtumų, romanika laikoma pirmuoju universaliu, beveik visoje Europoje pasireiškusiu stiliumi. Romaninis stilius buvo paplitęs Vakarų ir Centrinėje Europoje, kai kuriose Rytų Europos ir Artimųjų Rytų šalyse. Stiliaus paplitimą skatino vienuolynų (benediktinų, cistersų) kultūra.

Šis stilius labiausiai išsiplėtojo Prancūzijoje (ypač Burgundijoje), Vokietijoje ir Italijoje (ypač Lombardijoje). Būdingi pastatai – pilys, vienuolynai, bažnyčios.

Statyta iš tašytų akmens luitų (kiautinis mūras, kvadrinis mūras). Statiniuose ryškūs gynybinės architektūros bruožai: paprastos geometrinės formos, uždari tūriai, sunkios proporcijos, storos sienos, nedaug angų, santūri puošyba.

Nuo 12 a. kolonų kapitelius ir portalus pradėta puošti akmens reljefais. Platus, kubinis ankstyvosios romanikos kapitelis (maždaug nuo 1000 m.) darosi vis puošnesnis, kol galop vėlyvojoje romanikoje virsta grakščiu taurišku-blokiniu kapiteliu.

Nuo 12 a. kolonų kapitelius ir portalus pradėta puošti akmens reljefais. Platus, kubinis ankstyvosios romanikos kapitelis (maždaug nuo 1000 m.) darosi vis puošnesnis, kol galop vėlyvojoje romanikoje virsta grakščiu taurišku-blokiniu kapiteliu.

Tuo metu atsirado gausi figūrinė ir ornamentinė portalų, be to, kapitelių, frizų, fasadų ir altoriaus užtvarų puošyba. Figūrinis kapitelis virto vienu būdingiausių romanikos bruožų.

Šaltiniai: http://ars.mkp.emokykla.lt/Ars2/6_romanika/romanika.htm https://lt.wikipedia.org/wiki/Romanika https://www.mokslobaze.lt/romanika-europoje.html