User:Geo12413 333/sandbox

Fakta om folkedrabet: Hvor, hvornår, hvorfor og hvordan? før: Fra 1700-tallet oplevede armeniere at blive forskelsbehandlet og udsat for forfølgelse. I 1890'erne kostede en række massakrer mellem 100.000 og 200.000 armeniere livet. Efter ungtyrkernes magtovertagelse i 1908 fulgte en række år med optimisme, demokratisering og reformer. Men radikale stemmer fremelskede en aggressiv nationalistisk ’tyrkisme’. En 'tyrkisme' der lagde fundamentet for folkedrabet på armenierne 1915-1918. For 100 år siden blev armeniere udsat for folkedrab i det osmanniske rige. Systematiske massakrer og fordrivelser kostede mellem 1 og 1,5 million armeniere livet i perioden 1915-1918. Men hadet til armenierne startede allerede i 1913 da det ungtyrkiske parti kom til magten i Osmannerriget. Armenske forretninger blev boykottet, og armenierne blev beskyldt for at være landsforrædere og være skyldige i stort set alle rigets problemer. imens: I 1915 var der mere end 200.000 armenske soldater i det osmanniske militær blev frataget deres våben efter ordre fra den ungtyrkiske krigsminister Enver Pasha. De våbenløse armenske soldater blev herefter samlet i arbejdsbataljoner, hvor de blev sat til at udføre slavearbejde for militæret. En anden central begivenhed i folkedrabets første fase kan dateres helt præcist til natten mellem den 24. og 25. april 1915. Her blev omkring 250 armenske intellektuelle, dvs. præster, politikere, kunstnere, intellektuelle o.l., arresteret i Konstantinopel (i dag Istanbul). Ungtyrkerne ønskede at holde de udenlandske journalister og diplomater, der levede i hovedstaden, i uvidenhed om, hvad der foregik. Efter den 24. april 1915 fortsatte ungtyrkernes arrestationer og drab på den armenske elite over hele riget.Datoen den 24. april har i eftertidens erindring af folkedrabet fået enorm symbolsk betydning. Anholdelsen og mordene på de armenske intellektuelle på denne dato bliver betragtet som det egentlige startskud til det folkedrab, som skulle komme til at koste omkring 1,5 millioner armeniere livet. efter: Kun relativt få gerningsmænd fra folkedrabet på armenierne blev retsforfulgt, og lige siden har Tyrkiet benægtet, at forbrydelserne mod armenierne udgør folkedrab. I Tyrkiet benægtes folkedrabet, fordi en anerkendelse af det anses for en skamplet på militærets og embedsmændenes historie; to institutioner, der stadig er meget magtfulde i Tyrkiet i dag I Vesten er der politikere og forskere, der ikke bruger betegnelsen ’folkedrab’ om det armenske folkedrab, sandsynligvis af frygt for at lægge sig ud med Tyrkiet, der er en vigtig brik i international storpolitik. Gerningsmændene var primært osmanniske tyrkere og kurdere fra Østtyrkiet, men der var også tyrkere og kurdere, der hjalp deres armenske landsmænd med fx at skjule sig eller flygte. Også skandinaviske hjælpearbejdere var til stede under folkedrabet og forsøgte at redde liv.

En problemstilling til projektet, som I selv formulerer Hvad var årsagen til det armenske folkedrab, hvorfor bliver der lagt skjul på det og hvordan kunne det have været undgået

En besvarelse af hvordan folkedrabet kunne være undgået Siden 1923 har den tyrkiske stat haft den officielle holdning til det armenske folkedrab, at det, der skete med armenierne i Osmannerriget i 1915, ikke kan betegnes som et folkedrab. Ifølge den tyrkiske stat var begivenhederne i 1915 mere en slags borgerkrig, som armenierne selv havde fremprovokeret ved at kræve en selvstændig stat og ved at være illoyale mod Osmannerriget i begyndelsen af 1. Verdenskrig. En af grundene til, at så få tyrkere anerkender det armenske folkedrab er, at anerkendelsen simpelthen er forbudt i Tyrkiet. Ifølge artikel 301 i den tyrkiske straffelov er det forbudt at fornærme den tyrkiske nation, og anerkendelse af folkedrabet bliver anset som en fornærmelse. Blandt tyrkiske akademikere er der stor enighed om, at den officielle tyrkiske holdning til armeniernes skæbne i 1915 er korrekt. At tyrkiske akademikeres holdning i så høj grad afviger fra holdningen blandt akademikerne uden for Tyrkiets grænser, skyldes delvist, at det er en smertefuld erkendelse, at der er sket grusomheder i ens lands historie. Men det skyldes også, at de pågældende akademikere risikerer at sætte deres professionelle karriere på spil og – værre endnu – at blive retsforfulgt for at fornærme fædrelandet, hvis de taler imod den officielle politik. Et af kravene til Tyrkiet før en eventuel optagelse i EU er, at Tyrkiet anerkender sit ansvar for udryddelsen af op mod halvandenmillion armeniere i 1915. Folkedrabet har siden været et omtåleligtemne i Tyrkiet. Inddragelse af alle Stantons stadier Det er særligt fokus på stadie 7. udryddelsen, da mere end 1,5 millioner mennesker har mistet livet. Desuden spiller stadie 8.benægtelsen også en stor rolle, da vi ikke høre om drabene, og desuden er det ulovligt i tyrkiet at anerkende deres folkedrab, da det fornærmer den tyrkiske nation. men anerkender heller ikke drabenen rundt omkring europa og Amerika, da de har fået statsstøtte fra tyrkiet.

Inddragelse af én primær kilde Kilde: Åge Meyer Benedictsen – De undertrykte nationers tolk, Åge Meier Benedictsen, Arnold Busck, 1934

Vi har valgt en kilde fra Åge Meyer Benedictsen, som var en dansk forfatter, der rejste verdenen rundt. Når han var hjemme brugte han sin tid på, at udbrede viden om de lande, som han havde besøgt, heriblandt Armenien. Det armenske folks sag optog ham i særlig grad og han fordybte sig i sagen, Åge skrev både bøger og artikler om de lidelser, som Armenierne havde været udsat for. Åge Meyer Benedictsen var initiativtager til- og gennem adskillige år formand for De Danske Armeniervenner.

Efter 1. Verdenskrig og folkedrabet på armenierne blev der oprettet en selvstændig armensk republik den 28. maj 1918. Denne fik dog kun en kort levetid, da tyrkernes nye leder i 1920 erobrede området. Ingen greb ind, og ved den efterfølgende fredskonference blev republikken ophævet og landområderne delt mellem Tyrkiet og Sovjetunionen. Den nye situation – som Åge Meyer Benedictsen oplevede som ganske forfærdelig – beskrev han i en artikel fra 1926, som du kan læse uddrag af forneden. Citat fra kilden: “Armenierne ejede ikke som de fordrevne Grækere et andet Fædreland at ty til.” Hertil siger han, altså at han har ondt af Armenierne og føler med dem.

“Efter Verdenskrigens Afgørelse og de sidste Forhaabningers Slukning – ligger Armenien nu som et dødt og stille Land i sine tidligere Voldsherrers Haand.”

https://folkedrab.dk/files/media/documents/armenien/nye_vilkaar_for_armenierne_-_7._august_1918.pdf Ovenstående behøver ikke alt sammen at være en del af formidlingsprojektet, men skal besvares i et dokument og uploades.

https://folkedrab.dk/eksempler-paa-folkedrab/armenien/massakrer-doedsmarcher/armenske-folkedrab-indledes

https://da.wikipedia.org/w/index.php?action=edit&title=Det+Armenske+folkedrab&create=Opret+side

https://folkedrab.dk/temaer/holocaust-benaegtelse/hvad-er-holocaust-benaegtelse/benaegtelse-armenske-folkedrab