User:Iamapirate1/sandbox

Definiţie

Suprapopularea este un proces ce are loc când populaţia unei specii depăşeşte capacitatea de susţinere a ecosistemului din care fac parte. Suprapopularea este o parte a numărului de indivzi raportaţi la resursele necesare dezvoltării lor, cum ar fi apă sau nutrienţii necesari supravieţuirii lor. Poate rezulta din cauza unei creşteri a ratei natalităţii, o scădere a mortalităţii, o creştere a numărului de imigranţi sau un mediu nesustenabil şi o epuizare a resurselor.

Suprapopularea la animale

În sălbăticie, problema suprapopulării unei specii se poate rezolva adesea cu o creştere a populaţiei de prădători. Prădătorii urmăresc slăbiciuni în prada lor, iar indivizii vȃrstnici sau bolnavi vor fi primii vȃnaţi. Acest lucru are ca efect secundar controlul populaţiei speciei vânate şi asigurarea evoluţiei în favoarea caracteristicilor genetice care ajută la combatarea prădătorilor (iar prădătorii co-evoluează ca răspuns).

În absenţa prădătorilor, animalele sunt legate de resursele de care dispun în mediul lor, dar acest fapt nu controlează în totdeauna populaţia unei specii. Având o sursă abundenţă de resurse la dispoziţie, poate avea loc un boom al populaţiei care sfârşeşte cu un număr prea mare de indivizi pentru mediul lor. În acest caz, foametea, lipsa apei sau câteodată chiar competiţia violenţă pentru puţinele resurse, duce la o scădere rapidă a numărului de indivizi dintr-o specie. Unele rozătoare, cum ar fi Lemming, au asemenea cicluri de creştere rapidă a populaţiei urmate de o scădere bruscă.

Unele specii au măsuri proprii de menţinere a populaţiei, prin care indivizii se abţin de la împerechere când simt că se află într-un mediu aglomerat. Această formă voluntară de abstinenţă poate fi rezultatul stresului sau feromonilor.

Într-un mediu ideal, când populaţia unei specii de animale se află în creştere, acelaşi lucru se întâmplă şi cu prădătorii speciei respective. Animalele cu defecte din naştere sau gene slabe fiind incapabile să concureze pentru hrană cu indivizii sănătoşi şi puternici.

Un animal care nu aparţine unui mediu poate avea anumite avantaje asupra celor care aparţin mediului respectiv (prădătorii nu sunt adaptaţi pentru a le vană, spre exemplu), iar dacă aceşti invadatori nu sunt controlaţi pot distruge mediul respectiv.

Exemple de suprapopulare:

1.	Când au fost introduse specii străine:

•	În Argentina, speciile europene de păstrăv şi de cerbi au fost introduse în râurile şi pădurile din Patagonia unde au devenit rapid o pestă pentru speciile locale, chiar alungând unele din speciile de peşti sau rumegătoare.

•	Când iepurii au fost introduşi în Australia de către imigranţi europeni, sau împerecheat rapid şi au macat recoltele de care specile native şi animalele de fermă aveau nevoie. Fermierii au adus pisici pentru a vană iepurii, dar acestea au devenit la rândul lor o problema devenind un prădător pentru specile locale.

2.	Din cauze naturale:

•	Epidemiile de lăcuste din nordul şi vestul africii din 2004, din Palestina în 1915 (8 luni) şi epidemiile de lăcuste din Australia

Suprapopularea umană

Populaţia umană se află într-o continuă creştere din secolul al XIV-lea, după pandemia numită şi “Moartea Neagră”, deşi cea mai notabilă creştere a avut loc în ultimi 50 de ani din cauza modernizării continue a medicinei şi o sporire a productivităţii agricole. Rata de creştere a populaţiei se află în declin din ani 1980. Naţiunile Unite şi-au exprimat îngrijorările în privinţa creşterii excesive populaţie din Africa Subsahariană. United States Census Bureau a estimat că populaţia pământului a ajuns la 7.243 mld la data de mai 2015. Majoritatea estimărilor contemporane sugerează o capacitate de susţinere a pământului între 4 mld şi 16 mld. Este de aşteptat că până în anul 2040 populaţia pământului va fi cuprinsă între 8 mld şi 10.5 mld de locuitori.

Cauze

Dintr-o perspectiva istorică, revoluţiile tehnologice au coincis cu creşterea populaţiei. Au existat trei revoluţii industriale majore, cea preistorică, când s-au inventat unelte simple, revoluţia agriculturală şi revoluita indutriala, toate deschizând oamenilor noi oportunităţi de a-şi procura şi a-şi prepară hrana, aceste revoluţii tehnologice având ca rezultat explozii ale populaţiei.

Progresele medicale, sporirea productivităţii agricole, sărăcia, lipsa educaţie şi a unei planificări familiale sunt cauzele principale. Medicină modernă are ca efect reducerea ratei mortalităţii şi o creştere a ratei natalităţii. Deasemenea, există şi cauze sociale, mai ales în familile cu un grad scăzut de educaţie în care copiii sunt încurajaţi să se căsătorească cât mai repede şi să întemeieze o familie numeroasă. În plus, practicile agricole intensive, care includ şi utilizarea mâncărurilor modificate genetic au şi ele un rol semnificativ în sporirea populaţiei umane.

Efecte

Efectele suprapopulării sunt destul de aspre, primele din ele fiind o epuizare a resurselor naturale. Pământul nu produce cantităţile necesare pentru a satisface nevoile de apă şi hrană. Majoritatea daunelor aduse mediului din ultimii 50 de ani fiind datorate nevoilor populaţiei în continuă creştere. Defrisariile, vânătoarea excesivă, poluarea creând un număr mai mare de probleme.

Mediul înconjurător are şi el de suferit de pe urmă suprapopulării. Din cauza utilizării în exces de cărbune, gaze naturale şi petrol nivelul de CO2 din atmosfera a crescut, care conduce la încălzire globală, iar la rândul ei are ca efect topirea calotei glaciare şi care din urmă duce la creşterea nivelului oceanelor şi a mărilor.

Mai ales în ţările în curs de dezvoltare, suprapopularea poate duce la conflicte pentru surse de apă sau de hrană pentru a satisface nevoile populaţiei şi a industriei, iar aceste conflicte pot deveni chiar războaie. Foametea este o problema majoră, iar rata ortalităţii în rândul copiilor a crescut în ţările în curs de dezvoltare. Sărăcia este şi ea un efect al suprapopulării.

Rata şomajului este direct proporţională cu populaţia unei ţări, iar când o ţară devină suprapopulată, numărul de şomeri va creşte şi el, nefiind destule locuri de muncă pentru toată populaţia respectivă. O rată a şomajului mărită duce la o rată a criminalităţi excesivă, oamenii folosindu-se de metode ilegale, precum furt, pentru a obţine hrană pentru familile lor.

Soluţii

Nu putem da înapoi suprapopularea şi toate efectele ei, însă putem să le reducem prin mai multe măsuri de micşorare, cum ar fi informarea şi educarea publicului despre suprapopulare, aprovizionarea cu metode contraceptive sau chiar implementarea lor. În ţări precum China, guvernul a implementat politici de a limita numărul de copii la 1 pe cuplu. Câţiva conducători şi ecologişti şi-au exprimat părerea că Naţiunile Unite ar trebui să implementeze un sistem similar celui chinez pentru a reduce suprapopularea. Alţii, cum ar fi Gerard K. O’Neill, Marshall T. Savage şi John S. Lewis au sugerat formarea unor colonii pe centura de asteroizi sau în atmosfera planetei Venus pentru a controla nivelul de creştere a populaţiei. Însă, fără implicarea unor organizaţii în viaţă personală, sau aşteptarea de a forma prima colonie spaţială, nişte idei mai directe ar fi informarea populaţiei despre efectele negative ale supropuplarii, furnizarea modalităţilor contraceptive, mai ales în ţările în curs de dezvoltare.

Mondial, în jur 40% din sarcini sunt neintenţionate, circa 80 de milioane anual. Estimativ, 350 de milioane de femei, ori nu şi-au dorit ultimul copil, ori nu îşi doresc un altul dar nu au acces la informaţii sau metode de contraceptie accesibile. Chiar si în S.U.A, in 2011, aproximativ jumătate din numarul de sarcini au fost neintenţionate.

In lucrarea “State of the World 2012: Moving Toward Sustainable Prosperity” scrisă de Worldwatch Institute, președintele fundaţiei, Robert Engelman susţine in capitolul “Nine Population Strategies to Stop Short at 9 Billion” că: “Daca majoritatea, sau chiar toate din aceste strategii ar intra în vigoare, populaţia globală ar ajunge la un apogeu si ulterior va începe o scădere usoară pȃnă în 2050, astfel asigurȃnd o dezvoltare durabilă a resurselor naturale și o stabilitate mondială pe viitor. Prin punerea în aplicare a politicilor care apără drepurile omului, de a promova educaţia si de a reflecta asupra costurile economice si de mediu ale sporului natural pozitiv, lumea se poate opri din a ajunge la populaţia de 9 miliarde pe care analiștii o prevestesc”

Cele 9 reguli ale “Nine Population Strategies to Stop Short at 9 Billion” sunt:

1.	Asigurarea accesului universal la metodele contraceptive sigure si eficiente pentru ambele sexe. 2.	Garanatarea educatiei de nivel liceal pentru toti, mai ales fete. 3.	Eradicarea preferintelor pentru un anumit sex din lege, sanate, cultura si de la locul de munca. 4.	Asigurarea educatiei sexuale corespunzatoare varstei, pentru toti studentii. 5.	Terminarea tuturor politicilor care recompenseaza parintii in functie de numarul de copii. 6.	Integrarea lectilor despre populatie, mediu, precum si de dezvoltare in programele scolare. 7.	Taxarea impactului negativ asupra mediului. 8.	Ajustarea la o populatie imbatranita, in loc de stimularea prin diverse programe guvernamentale, a populatiei de a face copii. 9.	Determinarea liderilor sa se angajeze in stabilizarea populatiei, prin exercitarea drepturilor omului si a dezvoltarii umane.