User:Iryna Savonjuk/sandbox

Транспорт у Лондоні

Лондон має велику і розвинену мережу транспорту, яка включає в себе як приватні, так і державні послуги. Маршути громадським транспортом становлять 25% поїздок у Лондоні, а приватні послуги - 41%. Мережа громадського транспорту Лондона обслуговує усі центральні точки  Сполученого Королівства  від залізничного, повітряного до автомобільного транспорту.

Громадський транспорт належать  до органу виконавчої влади: Транспорт для Лондона (ТДЛ). Транспорт для Лондона контролює більшість громадського транспорту, в тому числі в метро,​​ автобуси, трамвайні лінії, Докленденське легке метро, лондонський транспорт на воді та Лондонську  надземку. Інші залізничні перевезення на підставі договору франчайзингу залізничних транспортних компаній надаються  Національним Департаментом Транспорту (ДПФ) або повністю управляються Національної залізницею. ТДЛ також контролює більшість основних доріг в Лондоні, але не бокові дороги. Крім того, є декілька самостійних аеропортів, у тому числі Хітроу, найбільш активний аеропорт у Великобританії.

Історія

Управління Транспорту в Лондоні в 1933-2000 Роки	Організація	Очолюються 1933-1947	Лондонське управління пасажирським транспортом	Радою Лондонського графства 1948-1962	Виконавчий транспорт Лондона 	Британською транспортною комісією 1963-1969	Управління лондонського транспорту 	Міністром транспорту 1970-1984	Виконавчий транспорт Лондона (тільки Великий Лондон)	Радою Великого Лондона 1970-1986	Лондоське обслуговування автобусів (тільки зелена лінія) 	Національна автобусна компанія 1984-2000	Лондонський Регіональний транспорт	Держсекретарем  з питань транспорту 2000-	Транспорт для Лондона	Мером Лондона Перший громадський  транспорт в Лондоні розпочався  з кінних послуг  в 1829, які були поступово замінені на перший електродвигун омнібус в 1902 році. Протягом багатьох років приватні компанії, почали надавати ці послуги з об'єднаною Лондонською Генеральною Oмнібус  Компанією  (ЛГОК) для  утворенням єдиного автобусного сполучення. Підземна електрична залізниця Лондона, також утворилася в 1902 році, об'єднані  перші підземні залізничні компанії, які будували лондонське метро; в 1912 році Метрополітен  війшов до складу ЛГОС, а в 1913 році він також приєднав трамвайну компанію в Лондоні. Метрополітен став частиною нового лондонського пасажирського транспорту ради в 1933 році; Підземні потяги, автобуси і трамваї почали працювати під назвою відомої компанії Транспорт Лондона. Марку транспорту Лондона продовжувалася  використовуватися до 2000 року, хоча  керівництво транспортних послуг змінювалось кілька разів. ЛПТБ керував транспортом з 1933 по 1947, поки він був реорганізований в Управління лондонсього транспорту  (1948 по 1962). Відповідальність за Лондон Транпорт згодом була передана до Управління лондосього транпорту ( з 1963 по 1969),Ради Великого Лондона (1970 по 1984) і Лондонського регіонального  транспорту (з 1984 по 2000). Після приватизації автобусних маршрутів в Лондоні в 1986 році, автобуси виділялися окремо, Лондонські автобуси. У 2000 році в рамках формування нового Великого Лондона, відповідальність за Лондон Транспорт перейшла до нової  транспортної влади, Транспорт для Лондона  (ТДЛ), який є у державній власності транспортної корпорації для Лондонської області й сьогодні.

Метро та швидкі трамваї

Транспорт для Лондона керує трьома різними залізничними  системами  у Лондоні. Найбільшим з них є Лондонський метрополітен, система метро працює на підземних лініях і глибоких «тьюб» лініях. ТДЛ також керує Доклендським  легким метро,автоматично освітлює залізничні системи в східній частині міста, а також Тремплінк систему. Ці три системи поширються на більшість пунктів Лондона, створюючи всеосяжну і велику систему. Важливою сферою цих систем є Південний Лондон, в якому переважають приміські  залізничні мережі.

Лондонське метро

У розмовній мові відомий як Тьюб, ​​метро Лондона є першою системою метро в світі,яка почала  свою діяльність в 1863. Більше 3 мільйонів пасажирів подорожують на метро щодня, на загальну суму припадає понад 1 млрд пасажирських перевезень на рік в перший раз у 2006 році. Підземка має 11 ліній, більшість з яких з'єднують передмістя у Центральному Лондоні і в сукупності утворюють густу мережу в центрі Лондона, пов'язуючи основні залізничні станції, центральні райони бізнесу. Підземка використовується у  Північному Лондоні  набагато більш широко, ніж на півдні Лондона. Це є результатом поєднання несприятливої геології, історичного змагання надземних залізниць та історичної географії Лондона, розташованого на півночі Темзи. Південний Лондон обслуговує  в першу чергу поверхневі  залізниці (хоча слід зазначити, що більшість маршруту лондонського метро насправді розташоване на поверхні, а не в тунелі.)

Перевезення близько 50% пасажирів Лондона, метро є найбільш інтенсивно використовуючий   громадський транспорт в цьому районі.