User:Jovana5616

Џејмс Самјуел Колман (Мај 12, 1926 - Март 25, 1995) је био амерички социолог, теориста и емпириски истраживач који је био запослен у универзитету у Чикагу. Био је изабран за председника америчког социолошког удружења. Студирао је социологију едукације и јавни закон, био је један од првих људи који је користио термин "социјални капитал." Његово зачеће социјалне теорије је утицало на теорију социологије. Његове књиге "Адолесцентно друштво" (1961) и "Колеманов извештај" (Равноправност за Едукацију, 1966) су највише коришћене књиге у едукацији социологије. Колеманов извештај је помогао трансформацији теорије образовања, промени националних закона за едукацију и утицало је на јавно мишљење о улози школовања у проналаску равноправности и продуктивности у Сједињеним Америчким Државама

Рани живот
Као син Џејмса и Маурин Колман, провео је рано детињство у Бедфорду, Индијани, након чега се преселио у Луизвил, Кентаки. Након што је дипломирао 1944., уписао се у малу школу у Вирџинији, али ју је напустио како би се придружио Америчкој морнарици током Другог светског рата. Колман је дипломирао у области хемијског инжињерства на универзитету "Пурдуе" 1949. године и почео је да ради у "Еастман Кодак" све до 1952. Заинтересовао се за социологију, те је наставио студије на универзитету Колумбија све до 1955. када је дипломирао.

Каријера
Колман је добио реноме са две студије: "Увод у математичку социологију" (1964) и " Математика колективне акције" (1973). Предавао је на универзитету Станфорд и универзитету Чикага. 1959. године пребацио се на универзитет Џон Хопкинс, где је предавао као ванредни професор. 1965. се укључио у Пројекат Камелеот, академски истраживачки пројекат финансиран од стране америчке војске кроз Канцеларију за истраживање специјалних операција. Временом је постао стални професор социјалних односа све до 1973. када се вратио у Чикаго. Док је био у Чикагу, био је професор на Универзитету Чикага. Након свог повратка, постао је професор и виши директор студија у Националном истразивачком центру за мишљење 1991. Колман је изабран за 83. председника Америцке социолоске асоцијације. 2001. Колман је именован за једног од 100 најважнијих америчких интелектуалаца. На њега су утицали Пол Лазарсфелд, Џејмс Бурнхем, а био је заинтересован и за Роберта Мертона. Колман је повезиван са адолесценцијом, корпоративном акцијом и рационалним избором. Дели слична мишљења са социолозима Петером Блауом, Данијелом Белом и Сејмор Мартин Липсетом.

Извештај Колман
Coleman is widely cited in the field of sociology of education. In the 1960s, during his time teaching at Johns Hopkins University, Coleman and several other scholars were commissioned by the National Center for Education Statistics to write a report on educational equality in the US. It was one of the largest studies in history, with more than 650,000 students in the sample. The result was a massive report of over 700 pages. The 1966 report, titled Equality of Educational Opportunity (otherwise known as the "Coleman Report"), fueled debate about "school effects" that are still relevant today. The report is commonly presented as evidence that school funding has little effect on student achievement, a key finding of the report and subsequent research. It was found as for physical facilities, formal curricula, and other measurable criteria, there was little difference between black and white schools. Also, a significant gap in the achievement scores between black and white children already existed in the first grade. Despite the similar conditions of black and white schools, the gap became even wider by the end of elementary school. The only consistent variable explaining the differences in score within each racial group or ethnic group was the educational and economic attainment of the parents. , meaning that student background and socioeconomic status are more important in determining educational outcomes of a student. Specifically, the attitudes of parents and caregivers at home and peers at school of students toward education. Additionally, differences in the quality of schools and teachers, has a small positive impact on student outcomes. The report led to extensive further research. Modern research has led to similar conclusions.

Eric Hanushek criticized the focus on the statistical methodology and the estimation of the impacts of various factors on achievement took attention away from the achievement comparisons in the Coleman Report. The study had tested students around the country, and the differences in achievement by race and region were enormous. The average black twelfth grade student in the rural South was achieving at the level of a seventh grade white in the urban Northeast. At the fiftieth anniversary of the report's publication, Eric Hanushek assessed the closure in the black-white achievement gap. He found that achievement differences had narrowed, largely from improvements in the South, but that at the pace of the previous half century it would take two and a half centuries to close the math achievement gap.

In 1975, Coleman published new research that further investigated the effects of school busing systems, intended to bring lower-class black students to upper-class, racially integrated schools. Upon advancements in school desegregation, white parents began to move their children out of integrated schools in large numbers. The mass exodus was termed white flight. In 1966, Coleman wrote an article asserting that black students benefited from integrated schooling only if most of the students were white.

Coleman's findings regarding "white flight" were not well received in some quarters, particularly among some members of the American Sociological Association. In response, efforts sprang up during the mid-1970s to revoke his membership. Still, Coleman remained a member and eventually became its president.

Друштвени капитал
У „Темељима друштвене теорије“ Колман разматра своју теорију о друштвеном капиталу, скуп ресурса који се могу пронаћи у породичним односима и друштвеној организацији заједнице. Колман је веровао да је друштвени капитал користан за когнитивни или социјални развој детета или младе особе. Разматра ти главна типа капитала: људски, физички и друштвени. Људски капитал је способност, знање и искуство појединца који одређују њихову вредност у друштву. Физички капитал, који је потпуно опипљив и генерално приватно добро, потиче од стварања алата који олакшавају производњу. Поред друштвеног капитала, три врсте инвестиција стварају три главна аспекта друштвене размене капитала. Према Колману, друштвени и људски капитал су често комплементарни. Имајући одређеневештине, искуства и знања, појединац може стећи друштвени статус и тако добити више друштвеног капитала. Са разменом капитала долазе Колманове теорије о обавезама и очекивањима. Он ситуацију чињења услуга некоме описује као „кредитне листиће“. Ако је појединцу потребна услуга, он у суштини неком другом даје кредитни листић, што гарантује да ће им се вратити за њихова добра и/или услуге. Како би појединац веровао да ће му услуга бити узвраћена, Колман верује да постоје два витална услова. Мора постојати ниво поузданости у друштвено окружење да би се могло веровати да ће услуга бити испуњена. Такође, појединац мора узети у обзир обим обавезе. Док друштвени капитал има вредност у употреби, то није нешто што се може лако заменити. Колман истражује идеју релативног капитала. Веровао је да је вредност капитала заиста зависна од друштвене околине и појединца. У том случају, вредност људског и физичког капитала ће се такође променити. Колман такође истажује идеју да је теже инвестирати у друштвени капитал, него у људски и физички капитал. Инвестирати у људски капитал је обично добра одлука и финансијски и економски. Инвестирати у људски капитал је учинити себе интелигентнијим и искуснијим, што је сигурно позитвна ствар. Када је у питању друштвени капитал, подстицај за инвестирање није увек лично привлачан. Према Колману, када појединци инвестирају у друштвени капитал, они нужно не инвестирају у себе. Инвестирање у друштвени капитал води до инвестирања у друштвену структуру, у којој лежи капитал, што ће заузврат донети корист оним појединцима и популацијама које су део те одређене друштвене структуре.