User:Kellen/basgrupp

=Basgruppsarbete v. 11: Argumentation, ideologi och retorik=

1:
De två kvinnorollerna kan liknas med madonna-hora delningen, där idealkvinna är söt oskyldig, omtänksam å ena sidan, men sexig, vild och lömsk å andra sidan. Dock inte en fullständig uppdelning.

Porträttet av Alex: Gruppen är oense om utifall skildringen av hennes känslotillstånd är en stereotyp (inte verklighetsbaserad) eller har faktisk grund i biologin – är kvinnor mer känslosamma än män? Samhällskontexten – vi idag uppfattar inte filmen som kvinnohatande eftersom vårt samhälle inte är anklagande mot yrkeskvinnan utan snarare mot hemmafrun. Bilden av manlig sexualitet – oense i gruppen. Hans val att vara otrogen problematiseras inte. Hur det kan tolkas är vi oense om. Möjligheten till sex. Han lägger ansvaret på Alex – är det en större fråga att hon ska släppa honom in på livet än att han ska vara otrogen.

Alex – sexig, ljusa kläder. Klänningen i slutet – oskuld, traditionell kvinna. Finkultur. Röker. Lättare rörelsemönster. Kvinnliga attribut i både utseende och sätt. Skräckstämning i hennes trapphus – stökigt hem. Går upp sent. Dominant. Manipulativ. Beth – proper, icke-sexuellt, praktiskt (jeans). Röker inte. Populärkultur. Omhändertagande – ser till att allt flyter. God mor! Gå upp tidigt på morgonen. Kompromissar. Flexibel. Dan – Rationell, bild av två typer av manlighet: klassiskt - våldsam, stark sexdrift, inga samvetskval, inte starka känslor – ångrar romansen (oense i gruppen) om Dan ger uttryck för dåligt samvete. Han sover inte över hos henne – fortfarande ”trogen” sin fru (på ett känslomässigt plan). modern – omhändertagande, god far,

2:
Susan Faludi inleder sin text med att beskriva reaktioner hos biosalongpubliken under en visning av Fatal Attraction. Det syftar till att tala till våra känslor, till att sätta oss in i året 1987 och känna de vålsamma känslorna som filmen provocerade fram.

Blandar friskt mellan suggestivt och objektivt – Lyne framställs som korkad. Gammal konflikt: vem har tolkningsföreträde, vem ser saker från rätt perspektiv? Auteuren eller publiken? Kan man bortse från skaparens egna värderingar och samtidens klimat och enbart värdera själva verket? Kan man ha en neutraltolkning av ett verk? Ser det hon vill se – sätter saker i ett mönster. För att kunna se tendenser i tiden krävs alltid generaliseringar. Faludi strävar efter att göra en särskild poäng, och inte efter att opartiskt studera filmen, och plockar därför ut vissa element, men utelämnar andra. Talar mer om samhället än själva filmen – menar hon att man måste ta med det i beräkningen när man bedömer filmen? Enkelspårig – förlegad retorik. Tar inte upp motargument alls. Målande beskrivningar – argumenterande text. Talar till moralen. Hur mycket ligger det i ämnets natur att tolkningarna framställs såhär – humanism vs. naturvetenskapens faktapositivism. Kan man göra en bra filmanalys helt baserat på fakta och siffror eller refererar man alltid till kontext och lägger in värderingar?

Analysen är förankrad i samtiden och analyseras därför i relation till 80-talets normer och politiska miljö. Lösryckta element/termer, övertolkande/generaliseringar, tar in massor av aspekter i sin analys som sedan inte förankras. Faktumet att det endast är ett kapitel i hennes bok som vi tar del av gör det svårt att tolka exakt hur hennes retorik fungerar, alltså att veta hur termer/element är underbyggda och argumenterade för i föregående kapitel. Översättningsproblematik.

Hade kunnat göras idag och sett ungefär likadan ut men tagits emot på ett annat sätt. Vi kände inte att filmen gav uttryck för kontrasten mellan kvinnorna – istället individer.Alex hade alltså inte fått representera hela den sociala gruppen "yrkeskvinna". Inga personliga relationer. Känns inte kontroversiell utan som en vanlig psykologisk triller. I dagens samhälle är hemmafrurollen suspekt – filmen hade idag antagligen mer tydligt visat att Beth är hemmafru. Vi är oense om hur kontrasten mellan karaktärernas hushållsuppgifter och roller hade skildrats – hade den förstärkts eller varit som i versionen från 1987? Lena: Tolkar inte Beth som hemmafru, ser inte kontrasten mellan Dans och Beths arbetsuppgifter i hemmet. Otroheten hade skildrats på ett annat sätt – mer problematisering, mer samvetskval.