User:LeDuvnjak/sandbox

Vlasta Žanić (21. listopada 1966., Zagreb) je suvremena hrvatska umjetnica. Diplomirala je kiparstvo na Akademiji likovnih umjetnosti u Zagrebu,1990. godine. Od 2010. godine radila je kao docentica na odjelu kiparstva Umjetničke akademije u Splitu, a od 2018. godine zaposlena je na kiparskome odsjeku zagrebačke Akademije. Klasična naobrazba se jasno očituje u njezinim radovima, ali prolaskom vremena te rastom i razvojem njezinoga umjetničkoga izraza počinje se pojavljivati u raznim oblicima i idejama. Izlagala je na brojnim samostalnim i skupnim izložbama u Hrvatskoj i inozemstvu, dobitnica je mnogih nagrada, a u 2024. godini njezin je performans "Svijeća za Editu" uvršten u skupnu izložbu Vidljive.

Faze stvaralaštva
Od završetka akademije pa sve do početka bavljenja performansima bavila se kiparskim problemima odnosa oblika i prostora pridodavajući im simbolične elemente. Istražujući temu pokreta u svojim kinetičkim instalacijama ili temu percepcije jednostavnim geometrijskim oblicima i video intervencijama polazi od osobnoga doživljaja promatrača kao individualca.

Razlog iza prelaska iz svijeta skulpture u svijet performansa izrazila je sama umjetnica. Svoje je performanse počela izvoditi 2002. godine kada se prema njezinim riječima spojilo nekoliko različitih elemenata koji su ju doveli do promjene medija. Kiparstvo koje je studirala i dugo shvaćala kao svoj osnovni medij nije ju više zadovoljavalo. Izgubilo je za nju mogućnost istraživanja koja joj je u radovima bila prijeko potrebna. Uz sve to svoj emocionalni život zatekla je u potpunom rasulu i performans se pokazao kao savršeno sredstvo izražavanja toga stanja te istraživanja svojih reakcija i percepcija.7 Pronašla je u sebi potrebu za brzim, izravnim i intenzivnim reakcijama te je retrospektivno gledajući performans tada bio simbol općega bunta. Bunta protiv konvencija, pravila, recepata, naučenih postupaka i dugotrajnih procesa. Performans je hirovit i unatoč planiranju i razvijanju ideje u trenutku izvedbe može se promijeniti i evoluirati u nešto neočekivano.

Izložba "Vidljive"
Vidljive je veliki međuinstitucijski projekt i izložba Muzeja suvremene umjetnosti u Zagrebu i partnerskih muzeja Muzeja moderne i suvremene umjetnosti Rijeka, Galerije umjetnina Split, Muzeja likovnih umjetnosti Osijek i Umjetničke galerije Dubrovnik. U sklopu projekta izložena je videdokumentacija performansa "Svijeća za Editu" autorice Vlaste Žanić. Performans je nastao kao posveta Editi Schubert, hrvatskoj slikarici i autoričinoj kolegici. Edita Schubert tijekom svoje karijere eksperimentirala je sa svojim primarnim medijem. Početkom sedamdesetih godina 20. stoljeća počinje izvoditi radove na granici slikarstva, skulpture i objekta. Performans je izveden na 8. Triennaleu hrvatskog kiparstva u Gliptoteki HAZU-a u Zagrebu 2003. godine. Izjava autorice iz svibnja 2003. godine prati tijek nastanka i izvedbu:

"Pristupam širokoj bijeloj svijeći, visokoj meni do ramena. Upalim je. Kružeći oko nje, postupno je i ravnomjerno stanjujem sve dok po sredini ne postane toliko tanka da se prelomi. Gornja polovica padne na pod. Plamen se ugasi. Ova izvedba posvećena je Editi Schubert. Ideja za nju javila mi se u noći nakon vijesti o Editinoj smrti, prije dvije godine. Upravo onako kako je i vijest djelovala na mene: izravno, momentalno, šokantno. To je ujedno bilo i prvi put da sam vidjela sebe u ulozi performerice. Trebalo je proći godinu dana od prve misli o sebi u mediju performansa, da je prihvatim, odvažim se i počnem provoditi. Do ovoga trenutka izvela sam ih tri. Neposrednost, spontanost, izravna veza između mene, onoga što želim reći i onih kojima se obraćam i u prvom redu intenzivna potreba da se izrazim... razlozi su zbog kojih mi se u ovome času najbliskije izražavati se performansom.

''Janka Vukmir me pozvala da izlažem u njenoj koncepciji ovogodišnjeg "Trijenala hrvatskog kiparstva". Učinilo mi se to idealnom prilikom da napokon i javno izvedem taj performans za Editu, koji sam već milijun puta do sada izvela u glavi.''

''Svijeći oduzimam formu, istodobno stvarajući novu. Ne zaustavljam se ni u jednom trenutku, radim to sve dok je ne nestane. Pojmovi "pozitiva" i "negativa" se poništavaju, gube svoje značenje, kao i granica među njima. Postajem svjesna da u svakom trenutku ona može biti bilo gdje. Pitam Editu: je li tako i s granicom između života i smrti?''

Dok kružim oko svijeće, tešući je ne bih li došla do srži, do odgovora na milijun pitanja, dvojbi... prolazi mi kroz glavu kako je i Edita često kružila i zaokruživala... prostore iznutra i izvana, izmišljala krugove za gledanje, u krugovima gledala sebe i druge... vjerojatno isto tako, tražeći odgovore."

Radovi
Kiparski radovi:

"Visak", 1992.

"Stup", 1992.

"Ciklus", 1993.

"Pravi kut", 1995 .

Performansi:

"Stolac", 2001.

"Zatvaranje", 2002.

"Ogoljavanje", 2002.

"Illusion 2", 2002.

"Prelaženje", 2005.

"Rožata", 2005.

"Ravnoteža", 2006.