User:Lili jam91/sandbox

Кабаница
Кабаница je део српске народне ношње и врста горњег хаљетка, који се носио преко остале одеће у циљу заштите од атмосферских падавина и хладноће. Носили су је углавном мушкарци, који су доста времена путовали (трговци). Кабаница се у женској одећи среће само у невестињској ношњи, где је имала обредну улогу.

Изглед кабанице
Кабаница се кројила из више делова, са посебним покривалом за главу - капуљачом или јакицом. Најчешће је израђивана од сукна. Биле су углавном црвене, а ређе плаве и црне боје. По правилу биле су без рукава, али било их је и са рукавима. По ивицама су биле украшаване црним вуненим гајтанима. Црвена кабаница позната је и под називом крмез кабаница.

Порекло појма - кабаница
Порекло речи: деминутив од речи кабан - реч романског порекла, од италијанске речи gabbano, по једном мишљењу, а по другом је то термин из персијског језика и потиче од речи - каба - досепо переко средњовековног латинског - (cabunus) и касније преко италијанског (gabbano).

Појам кабаница јавља се и у Вуковом речнику, где се овај појам користи за назив горњег хаљетка народне ношњи, и за кућу без шљемена.

Термин кабаница, као преовлађујући термин за овај део одеће јавља се у читавој динарској зони: Црној Гори, Херцеговини, Босни, динарским крајевима Хрватске, западна Србији и Шумадији, на јадранској обали и острвима, док се као алтернатини термин користи у: Војводини, Славонији и северној Хрватској и понегде у Словенији и Бугарској.

У Панонским крајевима постоји читав низ назива кабаница и њихових варијанти - кабан, кубан, габан, сурка, сурина, сурдолама, сурдума, крпењак, кепенек, кепејнек, кепенак, ментен, даровац, дороц, дурут, долама, чоха, џоха, аљина, хаљина, хаља и шкерлак.

Употреба кабанице
Коришћена је и прилагођена за заштиту од атмосферских падавина, хладноће, ветра, а у појединим деловима Србије имала је обредну улогу. Кабанице су најчешће носиле рабаџије и Ужичани. Изношене кабанице огртали су чобани. Била је заступљена на готово целом подручију југозападне Србије, у Црној Гори, Босни и Херцеговини и Далмацији. Ношене су до првог св. рата, а касније врло ретко.

Млада се огртала црвеном сукненом кабаницом у циљу заштите од ,,чини” и хладноће. Тако одевена (огрнута) млада прелази пут од своје до младожењине куће. Ови обичаји срећу се у ужичком, пожешком и косјерћком крају, потом у ваљевском крају, Рађевини, Јадру, Старом Влаху,

Подрињу динарским деловима Црне Горе, на на већем подручију Босне, Херцеговине и Далмације. Забележено је да је последњи пут да је млада на венчању носила кабаницу, био је 1948. године.

Литература

 * Јасна Бјеладиновић, Народне ношње Срба у XIX и XX веку, [књ. 2], Београд, 2011.
 * Škorić Željka, Poreklo i karakteristike kabanice kod južnoslovenskih naroda, Beograd, 1984.

Бјел Škorić Željka, Poreklo i karakteristike kabanice kod južnoslovenskih naroda, Beograd, 1984.