User:Madame Blomkål/sandbox

Snömögel är en sjukdom som är vanligast förekommande på norra halvklotet och orsakas av svamparna Microdochium nivale och M. majus. Sjukdomen anses vara en av de mest allvarliga utvintringssjukdomarna inom jordbruket som drabbar höstsådda grödor, men den kan även förekomma hos vårsådda grödor. Tidigare har man trott att det är svampar inom bl.a. Fusarium- och Gerlachia-släktet som orsakar sjukdomen eftersom dessa har liknande egenskaper. M. nivale är mer vanligt förekommande än M. majus som däremot visat sig vara mer närvarande hos råg än tidigare nämnd.

Förekomst och betydelse
Snömögel är en av flera utvintringssjukdomar inom jordbruket som främst drabbar vall eller höstsäd, men även vårsådda grödor kan ta skada av svampen. Förutom lägre skörd påverkas även mindre plantors överlevnad, fröproduktion och kvaliteten hos plantor. I fält med mycket ogräs kan skadan öka genom att svampen gynnas av de tätare bestånd mellan plantor och ogräs som då kan uppstå. Risken att ett fält drabbas av snömögel ökar ju längre tid snötäcket täcker marken. Stora skador kan innebära att en höstsådd gröda måste sås om på våren. Dock kan överlevnadschansen efter snösmältning för ett smittat plantbestånd öka med en högre lufttemperatur. Vid sämre uppkomst finns även en större chans för ogräs att etableras och i större grad konkurrera med grödan. I Sverige är det fortfarande ovanligt att snömögel orsakar stora skador på fält.

Symptom hittas på vårkanten på fläckvisa plantbestånd inom ett fält, ofta på de platser där snötäcket legat kvar längst. Direkt efter snösmältningen kan man se ett rosa svampmycel som täcker bladen och som trycker ned växterna mot marken. Den rosa färgen bleknar med tiden och växtmassan får istället ett nekrotiskt utseende Angrepp kan även förekomma i mindre skala på gröna växtdelar som fått mindre nekrotiska fläckar. Dessa har ofta en mörkare, svartaktig ring omkring sig. Snömögel kan förväxlas med frostskador och andra utvintringssjukdomar som exempelvis trådklubba. För att kunna särskilja Fusarium-sjukdomar och snömögel när dessa har bildat mycel krävs mikroskopering.

Biologi och livscykel
Microdochium kan spridas både via smittat utsäde i och utanpå kärnor, men kan även finnas kvar i marken efter skörd och på detta vis spridas till nästkommande gröda. Svampen kan ha mycel både växande utanpå och inuti kärnan. Man vet ännu inte om det finns vilsporer. För att snömögel ska kunna utvecklas krävs gynnsamma förhållanden. Svampens tillväxt främjas av mulna, fuktiga höstar med temperaturer strax ovan minusgrader. När snötäcket har lagt sig kan temperaturer kring 0-1℃ bibehållas och gynna svampens mycelbildning och spridning. Under vintern befinner sig växten i ett känsligt skede och kan därför vara mer mottaglig för infektion. Vid den tidpunkt som plantan gror börjar även svampen att bilda sitt mycel, ibland sker då ingen uppkomst av groddplantan. En planta kan smittas från kärnan eller via växtrester i marken. Efter vintern kan en del plantor dö av skador, kvävning, och bli kvar på marken medan en del plantor överlever. Döda växtrester kan återigen infektera nya plantor med konidier och de överlevande smittade plantorna kan också sprida sina sporer till nya plantor. Under sommaren bildar svampen perithecier, fruktkroppar, där det bildas ascosporer. Dessa tillväxer under bladslidorna och på växtstammen och ser ut som små punkter i svart eller grått. Ascosporerna kan sedan spridas till andra växter med vind eller regnstänk och infektera kärnor i blommande ax.

M. nivale kan överleva uppåt 10 år i marken som saprofyt. På detta sätt kan smittan spridas till nya plantor på ett fält som inte varit drabbat av snömögel på flera år.

Bekämpning
För närvarande finns det ingen till 100% fungerande bekämpningsmetod mot snömögel. Det går exempelvis inte att tillämpa någon som helst besprutning mot svampen under den tid som växten befinner sig under ett snötäcke, vilket gör att svampen effektivt kan sprida sig. Idag anses utsädesbetning vara den främsta metoden mot snömögel. Dock motverkar detta enbart kärnsmittan och inte det inokulum som kan förekomma i marken.

Kemisk bekämpning av svampen sker under hösten och görs så sent som möjligt, helst precis när plantorna avslutat sin tillväxt innan vintern. Det kräver att plantorna även är i rätt utvecklingsstadium för att dessa inte ska ta skada. Tidpunkten för sådd på hösten är viktig. Ju länge ett plantbestånd har kommit i sin utveckling och tillväxt desto lättare är det för svampen att etablera sig i fältet. För att undvika allt för täta bestånd kan utsädesmängden anpassas till såtidpunkten. Ogräsbekämpning på hösten kan också tillämpas för att hindra att det blir alltför täta bestånd under det kommande snötäcket. En annan viktig förebyggande åtgärd är att genom växtföljd variera höst- och vårsådda grödor eftersom detta minskar inokulum hos svampen. Sedan 2007 är det känt att snömögel har uppvisat strobulinresistens.