User:MiodragNRT/sandbox

Termički asistirano magnetno upisivanje (HAMR) je tehnologija magnetnog skladištenja na tvrde diskove u kojoj se koristi mali laser kako bi se zagrejao deo diska na kome se piše. Toplota menja magnetna svojstva diska (njegovu koercitivnost) na kratko vreme, smanjujući ili sprečavajući superparamagnetički efekat tokom upisivanja. Ovaj magnetni efekat postavlja ograničenje na gustinu magnetnog zapisa (koliko podataka se može smestiti na određenu površinu diska). Efekat HAMR-a je da dozvoli upisivanje na mnogo manjoj površini nego ranije, povećavajući time količinu podataka koja može da se sačuva na standardnoj disk ploči.

[1][2][3]

Ova tehnologija se prvobitno smatrala previše komplikovanom za ostvarivanje. U 2016 godini HAMR hard diskovi nisu prisutni na tržištu zato što je HAMR u naprednoj fazi razvijanja sa demonstracionim diskovima proizvedenim od strane kompanija poput Seagate-a. Iako je TDK [linkovati] predvideo da će HAMR hard diskovi biti komercijalno dostupni u 2015. godini[4] ipak je najverovatnije da će na tržište stići tek 2018 godine.[5]

Pregled Postoji mnoštvo tehnologija koje su razvijene kako bi obezbedio povećan kapacitet tvrdih diskova sa malim efektom na cenu. Jedna od najnovijih je [perpendicular recording]. Kako bi se otišlo izvan granica [perpendicular recording-a], razvijaju se nove tehnologije, uključujući helijumom punjene hard diskove, [shingled magnetic recording], kao i termički asistirano magnetno upisivanje (HAMR).

Ograničenja [perpendicular recording] je često karakterisana od strane konkurentnih zahteva za [readability, writeability - da li se odnosi na brzinu pisanja i čitanja, ili na memorisjki prostor] i stabilnosti opšte poznatih kao Trilema magnetnog zapisivanja. HAMR je jedna od tehnika koja za cilj ima da razbije trilemu i napravi funkcionalno rešenje. Problem je taj što za pouzdano skladištenje podataka za veoma male veličine bita magnetni medijum mora biti napravljen od materijala sa veoma visokom koercitivnošću [ubaciti link]. Sa povećanjem prostorne gustine podataka, površina koju zauzima jedan bit je toliko mala, a zahtevana koercitivnost postaje toliko visoka, tako da se ne može napraviti magnetno polje dovoljne snage da trajno izmeni podatke (zato što nije moguće proizvesti jače magnetno polje na manjem prostoru pomoću postojećih metoda). Zapravo, postoji tačka nakon koje postaje nepraktično ili nemoguće napraviti funkcionalni tvrdi disk zato što aktivnost magnetnog upisivanja nije više održiva.

Koercitivnost je temperaturno zavisna. Sa porastom temperature koercitivnost opada. HAMR koristi ovo fizičko svojstvo kako bi rešio [ovaj] problem. U HAMR tehnologiji se koristi mali laser kako bi zagrejao malu površinu na koju se upisuju podaci. Kada se tepmeratura površine na kojoj se piše podigne iznad Kurijeve temperature [ubaciti link], magnetni medijum efektivno gubi većinu svoje koercitivnosti, tako da magnetno polje realistične jačine može da upisuje podatke na medijum. Pošto se samo mali deo diska zagreva, zagrejani deo se veoma brzo hladi i malo energije je potrebno za proces.

HAMR tehnologija bi mogla da poveća ograničenje upisive količine podataka za faktor od 100 i više. Ovo bi rezultovalo u kapacitetima skladištenja i do 50 terabita po kvadratnom inču. Cena upotrebe ne bi trebala da se značajno razlikuje od ne-HAMR uređaja, pošto laser koristi samo nekoliko desetina milivata [ubaciti link] (oko 1% od uobičajenih 5 do 12 vati aktivno korišćenih kod velikih 3,5-inč tvrdih diskova). HAMR se takmiči se sa tehnologijama poput SMR-a.

Industry observer IDC - organizacija je u 2013 godini zaključila da je tehnologija izuzetno komprikovana i da postoji dosta skepticizma da li će ona ikada komercijalno zaživeti, kao i da je mala verovatnoća da će HAMR biti komercijalno dostupan pre 2017. godine.[6] Kompanija Seagate [ubaciti link] da izazovi uključuju priključivanje i poravnavanje laserske diode na glavu za upis/čitanje i implementacija [near-field] optike za rad na malim rastojanjima za prenos toplote, kao i veličine komponenti koje su manje od bilo kojih do sada korišćenih u [near-field] optici.[6]

Istorijat 1954 godine, inženjeri Pl Corp radeći za RCA podneli su zahtev za patent koji opisuje osnovne principe korišćenja toplote u konjukciji (vezi) sa magnetnim poljem u snimanju podataka.[7] Njihovo otkriće je praćeno sa još mnogim drugim patentima iz ove oblasti sa početnim fokusom na traci za skladištenje.

1980 godine, klasa uređaja za skladištenje podataka nazvanih magnetno-optičkim diskovima postali su dostupni za komercijalnu upotrebu, oni su u suštini koristili istu tehniku za upisivanje podataka na disku. Jedna od prednosti magnetno-optičkog snimanja u poređenju sa običnim magnentnim diskovima u to vreme je bila u načinu na koji je veličina bita definisana od strane fokusiranog laserskog zraka, u odnosu na magnetno polje. Godine 1988, 5,25 inčni magnetni optički disk je mogao da uskladišti 650 megabajta podataka sa mapom i do nekoliko gigabajta; jedna 5,25 inčni magnetni disk je imao kapacitet od oko 100 megabajta. [8] -1954 godine, inženjeri Pl Corp radeći za RCA podneli su zahtev za patent koji opisuje osnovne principe korišćenja toplote u konjukciji (vezi) sa magnetnim poljem u snimanju podataka.[9] Od 2007 godine, Seagate je objavio da veruju da mogu da proizvedu Hard disk od 300 terabita (37,5 terabajta) koristeći HAMR tehnologiju. [10] Neki novinski sajtovi pogrešno su preneli da će Seagate predstaviti hard disk od 300 TB do 2010 godine. Seagate je odgovorio na ove navode da je 50 terabit po kvadratnom inču prošlo zadati vremenski okvir do 2010 godine i da će ovo verovatno uključiti i kombinaciju Bit Patterned Media.[11] U 2009 godini Seagate je uspeo da ostvari 250 Gb po kvadratnom inču koristeći HAMR. ovo je već polovina gustine ostvarene posredstvom perpendicular recording.[12] Tehnologija razvoja hard diska je napredovala prilično brzo i već u januaru 2012 godina, desktop hard diskovi su prosečno imali kapacitet od 500 do 2000 gigabajta, dok su najveći hard diskovi dostizali kapacitet od 4 terabajta.[13] Još početkom 2000-te godine[14] je prepoznato da trenutna tehnologija hard diskova ima svoja ograničenja i da je upravo HAMR jedna od opcija za povećanje njihovog kapaciteta.

U martu 2012 godine Seagate je opstao prvi proizvođač hard disova koji je uspeo da pređe granicu od 1 terabita po kvadratnom inču koristeći upravo HAMR tehnologiju.[15] U oktobru 2012 TDK je najavila da je premašila 1.5 terabita po kvadratnom inču koristeći HAMR tehnologiju.[16] This corresponds to 2 TB per platter in a 3.5" drive. Novembra 2013 godine- Western Digital je predstavio potpuno funkcionalni HAMR disk,[17]doduše još uvek nije bio spreman za komercijalnu upotrebu, tom prilikom kompanija Seagate je najavila da očekuju početak prodaje HAMR diskova oko 2016 godine ne precizirajući tačan datum.[18] U maju 2014 godine, kompanija Seagate je izjavila da planiraju proizvodnju malih količina hard diskova veličine od 6 do 10 TB u relativno bliskoj budućnosti, ali su naglasili da će to zahtevati “dosta tehničkih investicija, kao i dosta investicija u pogledu testiranja proizvoda.” Ipak Seagate nije precizirao da li će novi hard diskovi biti bazirani na HAMR tehnologiji, ali prema nagađanju portala bit-tech.net velika je verovatnoća da će biti. [19] Seagate je započeo ispourku 8 TB hard diskova u julu 2014 godina bez pojašnjenja kako su ostvarili taj kapacitet. Sajt extremetech.com veruje da je umesto HAMR tehnologije korišćena shingled magnetic recording. [2] Na Intermag konferenciji 2015-te godine u Pekingu, Kini, u periodu od 11-15 maja kompanija Seagate je predstavila eagate reported HAMR recording using a plasmonic near field transducer and high anisotropy granular FePt media at an areal density of 1.402 Tb/in².[20] U oktobru 2014-te godine, kompanija TDK koja je glavni dobavljač komponenti vodećim proizvođačima hard diskova, izjavila je da će HAMR bazirani hard diskovi sa kapacitetom od oko 15 TB biti dostupni od 2016 te godine, i da su rezultati od prototipova Segate hard diskova sa 10 000 rpm koji koriste TDK HAMR komponente pokazali da će imati petogodišnju izdržljivost inače zahtevanu od strane potrošača. [1]