User:MoniqueMM2gether/sandbox

Уруглица
Уруглицата е тояга, разцепенана върха на четири и напълнена с обелки от черешова кора. По време на Месни заговезни уруглицата се запалва и се върти. Тя е един от задължителните атрибути на този празник. В някои райони на страната уруглицата се нарича кошерище. По време на Месни заговезни тя представлява метална пръчка със завързани на върха й свински цървули. Сватбеното знаме или наричано още байрак, пряпор, уруглица или стяг

се приготвя или само в дома на младоженеца или у невестата. Знамето е символ на сватбеното шествие, на сватбата в момента на нейното придвижване от дома на младоженеца до дома на невестата и обратното и е обреден вариант на “дървото на живота”.Знамето е бяло или червено, а понякога и може да бъде и в двата цвята. Дръжката на знамето трябва да бъде отсечена само с един удар, за да бъде венчилото едно. Платът на знамето се зашива за пръта с червен конец или “мартеница”. Със същия конец се прикачват и останалите предмети, които служат за украса: цветя и зеленина. На върха на знамето се забожда червена или “позлатена” ябълка, а също може да се замени и с лук, смокиня, дюля, лимон или друг плод по желание. Следва предаването на знамето на девера, който го закачва в дома на младоженеца и може да бъде свален, когато сватовете тръгват за невестата.Сватбата обикновено е в празничен или неделен ден, като двете семейства избират дали да се приготвят заедно или по отделно за празника. По стара традиция в съботния ден или в самия ден на сватбата се приготвя сватбения реквизит: сватбените хлябове, сватбеното знаме (уруглицата),кумовото дръвче и сватбените венци. Сватбените хлябове имат различни названия като засевки, засев и др. Обредените хлябове се приготвят както в дома на годеницата, така и в дома на годеника няколко дни преди вземането на невестата.Освен за храна, сватбените хлябове, служат и като средство за символични изображения, които да имат магическо въздействие върху бъдещето на младоженците. В брашното или житото се поставят пръстен на момъка и гривна или пръстен на девойката (символи на сключването на брачен съюз). Хлябовете могат да бъдат два типа: сладка пита (меденик) и кумови краваи. Сладката пита представлява кръгъл хляб със съвсем скромна или изобщо без украса. След опичането й се намазва с мед и в нея се поставя сребърна или стара монета. Разпределя се между участниците в засевките и чрез акта на разчупването се поставя края на старото и началото на новото семейство. Кумовите краваи се оформят като кръгъл хляб с дупка по средата и богата пластична украса (змии, гущери, т.н.). Тези изображения имат за цел да предпазят човека и неговия микрокосмос: дом, земя, вода, които са източници на плодородие и продължаване на рода. Типични изображения са птиците като символ на семейството. Кумовите краваи са част от кумовото дръвце. Правенето на кумовото дръвце е свързано с месенето на кумовите хлябове и се извършва от момите. За кумовото дръвце се използва клон от плодно дърво или връх на бор, който има нечетно число 3 или 5 клони. За украсата му се използват цветя, зеленина, ябълка, червен конец и други. Украсеното дръвце се поставя върху кумовите краваи и така стои на масата до сватбата. По-късно кумовото дръвце се предава на кума срещу откуп и се оставя на сватбената трапеза в дома на младоженеца като символ на акта на творение на младото семейство.