User:Monoteista30

Malikovanje

V svetopisemskem okolju malikovanje preprosto pomeni, da častiš mnoge bogove (malike). Da jim prinašaš darove, jih moliš, jih kličeš na pomoč. Če to dela pogan, malikovanje ni pohujšljivo, ker je pač pogan in je taka njegova vera – četudi bo monoteist do te vere zelo kritičen. Če pa malikuje Jud ali kristjan, gre za globoko neskladje z vero v enega Boga. Gre za stranpotje, primerljivo z varanjem v zakonskem stanu – to primerjavo je uporabil prerok Ozej. Kakor mož vara ženo, ko je z drugo, tako vernik vara Boga, ko počasti poganskega malika. Kakor zaradi varanja lahko razpadeta zakon in družina, tako zaradi malikovanja lahko razpade vera posameznika. Če se malikovanje razširi, lahko razpadeta religija in širši družbeni sistem, o čemer nas pouči Stara zaveza v več stoletij trajajoči zgodbi, ki se konča s porušenim templjem in babilonskim suženjstvom.

Skušnjav v tej smeri ni nikoli manjkalo. Judje in kristjani svetopisemskega časa so bili podvrženi precejšnjim pritiskom s strani poganskih verstev. Pomislite, ves svet, vsi veliki imperiji in njih oblastniki, celo veliki filozofi in pesniki verujejo v mnogo bogov in se jim klanjajo. Ti, jud ali kristjan, pa vztrajaš v veri v enega in edinega Boga. Imajo te za čudaka, ne zaupajo ti, morda celo ne moreš do določene službe, do določenega položaja v družbi. Pritisk narašča in počasi začenjaš popuščati. Misliš: »No, saj ni nič narobe, če se pokažem na kakšnem poganskem prazniku. Kaj zato, če malo počastim njihove bogove! Se bom s pogani vsaj bolj razumel in zbližal.«

Druga, bolj razvidna oblika malikovanja je, ko kristjane popade novodobno vražarstvo (ki spet le obnavlja stare poganske prakse). Ko se namesto k zakramentom zatekajo k vedeževalcem, horoskopu, vedenju o aurah, amuletom in podobno..... Sicer se ne klanjajo nekemu pred njih postavljenemu maliku, nekemu kipu Baala, vendar so svojega Boga močno prevarali z drugoverstvom, kar gotovo ne bo ostalo brez posledic za njihovo duhovno življenje.