User:Mytzy1900/Reconstituirea istorică

Reconstituirea istorică este o activitate educativă în care participanţii desfăşoară un program după un plan prestabilit pentru a recrea diverse aspecte ale unui eveniment sau perioade istorice. Aceste aspecte pot fi de nişă, cum ar fi reconstituirea unui moment anume dintr-o luptă, cum ar fi de exemplu reconstituirea atacului lui Pickett în timpul Marii Reuniuni din 1906, sau pot atinge subiecte mult mai largi, cum ar fi perioada Primului Război Mondial ori a celui de-al Doilea.

Reconstituirea istorică în decursul timpului
Activităţile legate de "reconstituirea istorică" au o istorie lungă. Romanii încă din antichitate au reprodus în amfiteatrele lor unele bătălii devenite faimoase, sub forma unor spectacole publice. În Evul Mediu, turnirurile reconstituiau frecvent teme istorice din Antichitate sau din diverse locuri. În secolul al XIX-lea, reconstituirile istorice aveau o largă răspândire în unele ţări, ca de exemplu Turnirul Eglinton din 1839 în Marea Britanie. La începutul secolului al XX-lea erau foarte populare în Rusia reconstituirea bătăliilor din timpul Asediului Sevastopolului (1854-1855), a celei de la Borodino (1812) la Sankt Petersburg şi cucerirea Azovului (1696)la Voronej în anul 1918. În anul 1920 a avut loc reconstituirea atacului Palatului de Iarnă din 1917, la aniversarea a trei ani de la evenimentul real. Această reconstituire l-a inspirat pe Sergei Einsenstein pentru filmul său Octombrie: zece zile care au şocat lumea.

De asemenea, mari concursuri au fost organizate cu scopul de a comemora diverse alte evenimente, cum ar fi a 150-a aniversare a fondării oraşului St Louis, ţinută în anul 1914. Reconstituirea Războiului Civil American ţinută în SUA cu ocazia centenarului războiului, a început să atragă începând cu anul 1961 din ce în ce mai mulţi reenactori, dintre care mulţi sunt deosebit de pasionaţi de acest hobby.

Living history
Termenul de living history (istorie trăită, istorie vie) descrie activitatea prin care istoria este adusă la viaţă în faţa publicului fără a se utiliza un scenariu anume. Prezentarea istorică formează un tot care împleteşte reconstituiri bine documentate ştiinţific ale unor evenimente istorice bine cunoscute, cu scop educativ, incluzând prezentări bine făcute din punct de vedere actoricesc, precum şi diverse întreceri cu scop de amuzament. Limita dintre reenactorii amatori şi cei profesionişti care evoluează la evenimentele de tip living history în cadrul muzeelor în aer liber este greu de distins. În timp ce muzeele în aer liber angajează profesionişti pentru a transpune istoria în viaţă, unele muzee sau în locuri cu semnificaţie istorică preferă pentru evenimente speciale colaborarea cu grupuri de living history care au standarde înalte de reconstituire.

Reenactorii şi prezentatorii de living history
Cei mai mulţi participanţi sunt amatori pasionaţi de istorie, ca hobby. Participanţii sunt foarte diferiţi. Vârsta participanţilor variază de la copii, pe care părinţii îi duc la diverse evenimente, până la oameni în etate. Printre adulţi se regăsesc cele mai variate ocupaţii în viaţa de zi cu zi: studenţi, pompieri, avocaţi, militari, medici, muncitori şi chiar istorici profesionişti.

Motivele pentru a face reconstituire istorică
Motivele fiecărui reenactor pentru a face reconstituire istorică pot diferi mult de ale altuia. Unii participanţi sunt interesaţi să înţeleagă mai bine o anumită epocă istorică sau un anumit moment dintr-un război, mai ales dacă ştiu că au avut strămoşi care au participat direct la anumite evenimente istorice. Alţii pur şi simplu găsesc în reconstituirea istorică o "evadare" din cotidian.

Categorii de reenactori
Reenactorii se împart în mod obişnuit în câteva categorii, definite destul de larg, în funcţie de autenticitatea pe care o afişează.

Farbs
Unii reenactori, numiţi "farbs" sau "soldaţii de plastic", sunt reenactori care investesc puţini bani şi timp în a reconstitui fidel uniformele, accesoriile sau perioada pe care o reprezintă. Ei sunt cel mai puţin credibili dintre reenactori. Lipsa lor de autenticitate provine din faptul că folosesc la reprezentări materiale sau obiecte anacronice, care nu se potrivesc epocii reconstituite: fibre sintetice pentru perioade când acestea nu erau inventate încă, telefoane mobile, autovehicule moderne, ţigări cu filtru care nu au existat până la mijlocul secolului al XX-lea etc.

Originea cuvântului "farb" (cu diminutivul său "farby") este necunoscută, deşi la primele reconstituiri ale Războiului Civil American din anii 1960-1961 noţiunea era deja cunoscută. Unii cred că provine din expresia "far be it from authentic" ("departe de a fi autentic").

Mainstream
Reenactorii mainstream, care constituie marea masă a lor, de unde şi denumirea categoriei (mainstream, adică "de masă", "majoritatea"), fac mari eforturi pentru a fi autentici atât timp cât se află în faţa publicului. Când publicul nu este prezent, ei pot să iasă din rol şi îşi permit folosirea unor obiecte sau materiale anacronice, în moduri mai mult sau mai puţin vizibile. De obicei aceşti reenactori folosesc uniforme şi echipamente bine reconstituite, ceea ce este vizibil publicului fiind bine documentat ştiinţific şi realizat. Totuşi, pe sub uniforme aceşti reenactori poartă obiecte moderne de îmbrăcăminte, cum ar fi tricouri cu mânecă scurtă, cămăşi moderne, atât timp cât publicul nu le poate vedea. În mod obişnuit aceşti reenactori prezintă publicului spectacole de reconstituire istorică bine realizate.

Progresiştii
La extrema opusă reenactorilor "farb" se află aşa-numiţii "progresişti". Uneori ei sunt numiţi peiorativ "numărătorii de cusături" (pentru că respectă la reconstituirea hainelor inclusiv modul de coasere manuală a hainelor din diferite epoci), "nazişti ai autenticităţii", "naziştii cusăturilor", fiind deseori înţeleşi greşit de către public.

Progresiştii apreciază în general cercetarea ştiinţifică amănunţită a epocii reprezentate şi uneori îi privesc de sus pe reenactorii "mainstream", motivând că aceştia din urmă ar face reconstituiri istorice mai puţin bine documentate. Progresiştii se caracterizează printr-o contopire cu perioada istorică reconstituită, încercând cât mai mult să trăiască exact aşa cum trăiau oamenii din epoca reconstituită. Această trăire dusă la extrem include purtarea pe dedesubtul uniformei a lenjeriei realizată exact ca în epocă, atenţie inclusiv la textura şi cusătura stofelor, şi folosirea la mâncare numai a produselor şi condimentelor disponibile în epocă. Progresiştii păstrează autenticitatea inclusiv atunci când nu este prezent publicul.

Perioadele reconstituite
Orice perioadă istorică poate fi şi este reconstituită, de la Antichitate până în zilele noastre.

Hainele şi echipamentul
În Occident există numeroase firme care produc haine, uniforme şi echipament pentru reenactori, ori numai materia primă pentru realizarea acestora. Unele firme pun la dispoziţie uniforme haine realizate manual, stofe produse şi vopsite manual ori cusute cu mâna sau cu maşini de cusut de epocă.

Se acordă mare atenţie autenticităţii, atât pentru haine, cât şi pentru încălţăminte, căciuli, ochelari, accesorii, echipament militar, armament etc. Aceste echipamente (de obicei mult mai scumpe decât hainele moderne produse în serie) oferă celui care le poartă o experienţă deosebită, permiţându-i să experimenteze mai îndeaproape epoca istorică reconstituită.

Pentru public, autenticitatea în realizarea echipamentului oferă o satisfacţie mult mai mare, evenimentul oferind valoare educativă importantă.

Living history
Evenimentele de tip living history sunt de obicei foarte educative pentru public. Aceste evenimente nu implică neapărat reconstituirea unei bătălii, ci au mai mult scopul de a reproduce modul de viaţă al oamenilor din alte vremuri. De aceea la aceste evenimente participă atât reenactori îmbrăcaţi în uniforme militare, cât şi în haine civile de epocă. Pentru a se explica publicului stilul de viaţă, reenactorii apelează la mici scenete ori un povestitor spune povestea dorită. Sunt frecvente atelierele de meşteşugari, reenactorii pot fi văzuţi gătind, distrându-se, cântând ori făcând alte activităţi specifice epocii reprezentate. Cei care reconstituie militari pot prezenta publicului modul în care se instruiau soldaţii ori viaţa pe care o ducea aceştia în timpul serviciului militar.

Demonstraţiile de luptă
Demonstraţiile de luptă sunt puse în scenă de către diferite cluburi de reconstituire istorică cu scopul de a prezenta modul în care se lupta într-o anumită epocă. Luptele nu se desfăşoară folosind exemplul unei bătălii reale şi cunoscute din punct de vedere istoric, ci are doar rolul unei prezentări generale.

Reconstituirile de bătălii
Reconstituirile de bătălii sunt reconstituiri istorice în cel mai strict sens al cuvântului. Ele se desfăşoară după planuri bine realizate, reconstituind exact o anumită bătălie, aşa cum s-a dat ea. Diversele companii sau regimente de reenactori iau parte la bătălie exact aşa cum aceste subunităţi au luptat în realitate.

De obicei aceste reconstituiri se fac exact pe locul unde s-a dat bătălia ori în apropierea acestui loc. Numărul de participanţi poate varia mult, de la câteva sute la câteva mii, publicul fiind de obicei foarte numeros, de ordinul miilor sau zecilor de mii de persoane.

Luptele tactice
De obicei luptele tactice nu sunt deschise publicului. Ele se dau aşa cum au fost date bătăliile reale, dar nu urmează nici un scenariu prestabilit. "Airsoftul istoric" este un derivat al reconstituirii istorice militare.

Reconstituirea istorică comercială
Multe muzee, cetăţi, castele sau locuri cu semnificaţie istorică angajează actori sau reenactori profesionişti pentru a atrage public. De obicei acest tip de reconstituire istorică vizează reconstituirea unui anumit oraş, sat, sau a unei activităţi bine definite în timp. În mod obişnuit reconstituirile istorice comerciale sunt coregrafiate şi urmează un scenariu bine stabilit.

Reconstituirea istorică în România
Mai ales după anul 2000 reconstituirea istorică în România a luat avânt, existând în prezent mai multe cluburi de istorie şi asociaţii care reconstituie perioade începând din Antichitate şi terminând cu al Doilea Război Mondial, având ca arie de interes atât istoria locală, cât şi cea universală. Cu toate acestea, reconstituirea istorică în România nu se ridică nici pe departe la numărul de reenactori care practică acest hobby în celelalte ţări.