User:NV996/sandbox

Буква

Буква (лат. Фагус) је род листопадног дрвећа који садржи око десет врста. Природно станиште му је Европа, Азија и Северна Америка. Расте у Јужној и Средњој Европи. Буква може нарасти и до четрдесет метара у висину.

Изглед Нарасте до 35 м. Дебљина дебла може бити и преко 1 м прсног промера. Крошња је широко заобљена. Кора стабла је светлосива (сребрнаста), танка и глатка. Пупови су 2 цм дуги, вретенасти, отклоњени од избојка под углом од 45°. Срчика избојка је троугласта. Лишће је елиптично, дуго 8 цм. Руб листа је валовит и фино трепавичасто длакав. Лист је у младости богат витамином Ц. Цветови су једнополни у ресастим, главичастим цватовима. Мушки су у округлим ресама на дугој стапки, женски по два цвета у купули, која је обрасла кончастим љускама. Купула или заједнички овој, настаје бујањем цветне оси.

За време цветања купула је сочна, после отврдне и постане дрвенаста, а њени се листићи претворе у дуге бодљике или љуске. Цвета иза листања, у априлу или мају. Мушки и женски цветови су на овогодишњим изданцима. По 2 су плода у купули, који се зову буквице, смеђи су, троугласти, јестиви у нужди. Дозревају у септембру или почетком октобра, а опадају након првих мразева у октобру или почетком новембра. У једном килограму плодова има 3.600 до 6.800 буквица. Клијавост је краткотрајна, око 6 месеци, а износи просечно око 35%. Зрела купула пуца на 4 дела. Буквица има две меснате, бубрежасте супке. Први листови су насупротни. Опрашивање ветром. Пуним уродом рађа сваке 7. до 12. године. Почиње да плодоноси у старости од 40 до 50 година.

Употреба Буква је пре свега дрво које се користи за израду намештаја; затим и као огревно дрво. У спремању хране буква има посебно место, јер се сматра да је њено дрво најбоље гориво за димљење меса и рибе.

Лист се може јести (кад је млад) у несташици друге хране, или као укусна и здрава салата.

Буквица (плод) се не сме јести сиров у већој количини, јер садржи алкалоид фагин. Печењем на температури већој од 100 °Ц, фагин се распада, па се печени плодови могу јести у неограниченој количини. Плод се такође може користити и као замена за кафу, или млевен, као додатак хлебном брашну.

Из плода се може цедити јестиво уље, које је добро и у техници. Уље не садржи фагин, а од килограма плода добија се око пола килограма уља.

Еколошка својства

Букове шуме долазе на свим матичним супстратима (базофилни, неутрофилни, ацидофилни). Подноси засену најбоље од листопадног дрвећа. Поник је осетљивији на мраз и сунцожар. Кора је танка, па је осетљива на нагло осветљење. Добро се закорењује, корен се одлично прилагођује условима на терену, отпорна је на ветрове. Тражи свеже тло. Ретко расте у низијама, а успева све до висине од 2000 метара.

Врсте - Обична буква или европска буква (Фагус сyлватица) је најраспрострањенија шумска врста дрвећа у Европа и на Балкану. Расте на брдским и планинским положајима, средње, западне Еуропе, те југоисточне Еуропе. У Босни, Србији и уопће на Балкану је аутохтона врста дрвећа. Шуме обичне букве (Фагус сyлватица):

Исконске букове шуме Карпата и других регија Европе[1], Национални парк Пакленица, Хајдучки и Рожански кукови као дио Националног парка Сјеверни Велебит, Прашума Јањ

- Источна буква (Фагус ориенталес) је распрострањена на југоисточном Балкану, Андалузији (сјеверозападни дио), сјеверном Ирану и у Грузији на Кавказу, на висинама између 500 и 1200 мнв. На подручју сјеверне Грчке и црноморске обале у Бугарској је у додиру са обичном буквом (Фагус силватица) Кримска буква, у литератури под називима: Фагус ×таурица Попл. (Сyн.:Фагус моесиаца К.Малý, Фагус сyлватица субсп. моесиаца (К.Малý) Сзафер) = Фагус ориенталис × Фагус сyлватица. Њено подручје распрострањености је на Криму. Дуго се сматрало да је хибридна биљка између обичне букве и источне букве, али тај однос између евроазијских букви није још до краја разјашњен.

Мезијска буква

Мезијска буква (Фагус сyлватица субсп. моесиаца (К. Малy) Сзафер), (Фагус моесиаца (Домин, Малy) Цзецз.). Мезијска буква тек у скорије време призната је као посебна врста, која расте на Балканском полуострву и по многим особинама се разликује од букве која расте у западној Европи (Фагус сyлватица) и оне која расте на истоку, кавкаске букве (Фагус ориенталис). Проблемом мезијске букве бавили су се многи домаћи и страни стручњаци и научници. В. Мишић је проучавао букву и њену варијабилност на територији Југославије и по њему је на том простору распрострањена управо мезијска буква, (Фагус моесиаца (Домин, Малy) Цзецз.). Шуме мезијске букве:

Фељешана, Винатовача, Кукавица (планина)

Буква са златно-жутим лишћем (Фагус моесиаца (К. Малy) Цзецз. вар. ауреа сербица Тошић), позната и као „Жута буква“ други је варијетет Мезијске букве са жутим листовима. Јавности је откривена 2004. године у селу Засеље код Котор Вароши (Република Српска - Босна и Херцеговина). Разликује се од основне врсте по листовима који су изразито златно-жуте боје и сјајни. Заштићена је као споменик природе Жута буква 2012. године и први је дендролошки споменик природе који је заштићен према актуелним законским прописима Републике Српске.