User:Oddeivind/testpage3

Romanias politiske system er basert på semipresidentialisme. Romania er en representativ og demokratisk republikk, der statsministeren er regjeringssjef, mens presidenten er statsoverhode. Utøvende makt ligger hos landets regjering. Den lovgivende makta ligger både hos regjeringa og parlamentets to kamre, deputertkammeret og senatet. Den dømmende makta er uavhengig av utøvende og lovgivende makt.

Rumensk politikk har etter at Ceauşescu ble styrtet vært dominert av det sosialdemokratiske partiet PSD og dets leder, eks-kommunisten Ion Iliescu. Iliescu var sågar Romanias president hele 11 av de 15 årene etter revolusjonen.

Etter revolusjonen vant Iliescu det første valget overlegent, og det var først i 1996, da sentrums-høyre opposisjonen ledet av Emil Constantinescu (CDR) vant valget, at han midlertidig måtte gi slipp på makten. Men Constantinescu-regjeringen var langt fra noen suksess, mangel på regional stabilitet, strid innad i regjeringen og svakt lederskap førte til dårligere levekår for folket, som igjen førte til at regjeringen ble svært upopulær. Etter valget i 2000 kom PSD tilbake til makten, og Iliescu tilbake som president, etter å beseiret ekstrem-nasjonalisten Tudor i andre valgrunde.

Selv om de påfølgende årene førte med seg økonomisk vekst og NATO-medlemskap, samt fremgang i forhandlingene om EU-meldemskap, så ble regjeringen av mange oppfattet som korrupt og lite reformvenlige. Selv om PSD i November 2004 ble største parti i parlamentsvalget, så tapte daværende statsminister Adrian Năstase (Iliescu skulle etter valget uansett trekke seg som president) i desember andre runde av valget (presidentvalget) mot Traian Băsescu, borgermester av hovedstaden Bucuresti og den populære lederen for opposisjonen.

Basescu og hans sentrums-høyre koalisjon har nå dannet regjering, sammen med partiet for den Ungarske minioriteten og humanistpartiet PUR.

Utøvende makt
Romania har latt seg inspirere av det franske politiske systemet. De rumenske og de franske institusjonene har derfor mange fellestrekk. I likhet med Frankrike har også Romania et semipresidensielt regime. Presidenten velges direkte av folket for en periode på fem år (fire før 2004) og kan gjenvelges kun en gang. Presidenten velges ved flertallsvalg i to valgomganger. For å bli valgt i første valgomgang kreves absolutt flertall, det vil si over halvparten av stemmene. Dersom ingen av kandidatene oppnår absolutt flertall i første valgomgang, går de to med flest stemmer videre til en ny valgomgang. De politiske partiene kan nominere kandidater til presidentvervet, men en president kan ikke være medlem av noe politisk parti eller koalisjon. Det er også mulig å stille til valg uten å bli nominert av noe parti, men man må da samle minst 200 000 underskrifter til støtte for sitt kandidatur.

Presidenten er landets statsoverhode, øverste leder for de væpnede styrker og leder for landets øverste råd for nasjonalt forsvar. Presidenten skal dessuten være mellommann mellom de ulike maktsentrene i staten, samt mellom staten og samfunnet. Presidenten nominerer og utnevner dessuten statsministeren. Dette skjer etter konsultasjoner med det partiet som har flertall i parlamentet. Dersom ingen av partiene har absolutt flertall velger presidenten statsministeren etter konsultasjoner med alle partiene i parlamentet. Den nominerte statsministeren velger deretter de andre medlemmene i landets regjering og regjeringa og dens program må bli godkjent av parlamentet ved et tillitsvotum. Dersom ingen regjering har oppnådd dette 60 dager etter at det første gang blei bedt om parlamentarisk tillit, og bare etter at minst to søknader om tillt har blitt avslått, kan presidenten oppløse parlamentet etter konsultasjon med presidentene i begge kamre og med lederne for parlamentsgruppene.

Lovgivende makt
Parlamentet består av to kamre, deputertkammeret og senatet, som begge velges for en periode på fire år. I følge grunnloven må antall deputerte og senatorer være proporsjonalt med folketallet. Det skal være en deputert for hver 70.000 innbyggere og en senator for hver 160.000 innbyggere. Størrelsen på de to kamrene varierer derfor med folketallet. Valgbarhetsalderen er 23 år for deputertkammeret og 35 for senatet. Bortsett fra disse forskjellene er de to kamrene identiske. De velges på samme måte og har lik makt.