User:Ped3d0l3te

Referaat
Käesolev referaat teemal “Eesti keele sotsioperioodid” on koostatud Tiit Hennoste 1997.aastal ilmunud samanimelise artikli põhjal. Eesti keele sotsioajalugu jagatakse üheksasse perioodi. Selle jagunemise eelduseks on põhimõte, et eri aegadel eksisteerivad ühiskonnas erinevad keeled, mida kannavad edasi erinevad sotsiaalsed kihid ja millel on erinevad ülesanded. Sotsioperioode eristatakse üksteisest seega arvukate tunnuste järgi. Tiit Hennoste on need ka eraldi punktidena välja toonud. Juhtkeel või põhikeel Eesti ühiskonnas antud perioodil (eesti, saksa, vene) Teised olulised keeled Eesti ühiskonnas antud perioodil (eesti, saksa, vene, ladina, rootsi) Eesti keele eri registrite olemasolu ja kasutus. See jaguneb:


 * 1) vaimulik/ilmalik
 * 2) suuline/poolkirjalik/kirjalik
 * 3) avalik/argine

Territoriaalne keeleline jaotus kohamurded maa-ja linnamurded Eeltoodud keelte kasutajad sakslaste eesti v. eestlaste eesti keel Lisaks neile alustele on olulised olnud ka mitmed teoreetilised postulaadid. Arvestada tuleb asjaoluga, et piirid sotsioperioodide vahel võivad olla järsud (näiteks seoses sõdade, revolutsioonidega), kuid enamasti on nad laugjad ja situatsioon muutub tasapisi, tunnushaaval. Teiseks püüab autor lahus hoida nö tilkumisperioodi, mil protsessid muutuvad aeglaselt, ja voolamisperioodi, mil kujuneb välja allkeel või register. Kolmandaks eristab Hennoste aktiivseid ja passiivseid allkeele kandjaid. Aktiivseteks nimetab ta neid, kes toodavad vastava allkeele tekste, passiivsed kandjad on tekstide vastuvõtjad. Ka on vahe registri väljakujunemise ja väljakujundamise, samuti selle vahel, kas allkeelt peetakse oma reeglite ja ülesannetega allkeeleks või hoopis mõne muu keele vigaseks variandiks (nt 17.saj. eestlaste murded sakslaste jaoks).

I PERIOOD: kuni 13.sajandini

Tol ajajärgul olid eesti ala kesksed elanikud eestlased. Sellega seoses kujunesid välja ka eesti keele suulised murded. Need jaotatakse kolmeks: kirderühm, põhjarühm ja lõunarühm. Tolle aja murded pidid jagunema vähemalt kaheks registrirühmaks: avalikud registrid ja argiregistrid. Neist esimesed jaotatakse omakorda kahte rühma: profaansed ja sakraalsed registrid. Profaansed e. ilmalikud koosnevad folkloorist (laulusõnad, jutud jms) ja asjaajamisest (lepingud, avalikud koosolekud jms). Argisuhtluses oli peamiseks eesmärgiks suhtlemine ise, asjaajamises informeerimine, religioonis ja kirjanduses aga mõjutamine. Perioodi lõpuks on Eesti ala langemine Saksa ülemvõimu alla 13.saj. algul.

II PERIOOD: 13.saj.algusest kuni 16.-17.sajandini Kesksed keelekollektiivid on eesti- ja alamsaksakeelsed rahvad. Kõrgemad seisused ühiskonnas olid saksakeelsed, madalamad eestikeelsed. Seega sai eesti keele murretest madalama staatusega sotsiolekt. Kuna valitses katoliku kultuur, siis hariduse, asjaajamise ja vaimulikuks keeleks sai ladina keel.

Põhiosa rahvast jäi kirjaoskamatuks. Tol perioodil kirjutatakse siiski palju rahvaluulet, kuid eestlaste riiklik elu hääbub – nad pärisorjastatakse. Alamsaksa keele mõjul toimuvad suured muutused eesti murretes, grammatikas ja leksikas. Linnad on mitmekeelsed, maakohad ükskeelsed. Perioodi lõpetavad 3 muutust: luterliku kultuurimudeli võidulepääs, Eesti minek Rootsi alla ja ülemsaksa keele domineerima hakkamine.

III PERIOOD: 16.-17.saj. kuni 18.saj. alguseni

Tekivad eestikeelsed kirjalikud tekstid ning ladina keele osatähtsus väheneb. Saksa keele kõrval saab ametikeeleks ka rootsi keel. Eesti sakslaste keeles hakatakse kasutama kahte murret: ülemsaksa keelt (asjaajamise ja vaimuliku keelena) ja alamsaksa keelt (see jääb argiregistriks). Kõrgeim keel on ikka saksa keel, sellele järgneb rootsi keel, madalaim on eesti keel. Kujuneb välja saksaeestikeelne vaimulik register, mis on ühtlasi ka esimene eesti keele kirjalik register. Põhiosa neist tekstidest on tõlkelised. Eristatakse 2 perioodi: tilkumise periood 16.saj. ja voolamise aeg sajand hiljem. Selle registri lõplikuks normeerimise ajaks peetakse Piibli avaldamisaastat 1739.

3.perioodi lõpuks on ca 10% eestlastest juba kirjaoskajad. Selle suure edasimineku põhjustas Forseliuse seminar ja seal õppinud külakoolmeistrite tegevus, mille kaudu hakkasid levima esimesed eestikeelsed haridustekstid.

Eesti rahvaluulekeeles http://folklore.ee/ on selleks ajaks eraldunud omaette seisvaks allregistriks regilaulukeel. Sakslaste ja rootslaste seas tekib väike kakskeelne rühm e. Luteriusu vaimulikud. Nad peavad eesti murdeid lohakaks ja kujundavad välja keeleideaali. Vaimulikus keeles hakatakse 1. korda teadlikult eesti keelt arendama. Ped3d0l3te (talk) 10:01, 19 December 2019 (UTC)