User:Perssoneleonor

Här följer en översättning av histiorien The Conception of Cú Chúlainn från Book of the Dun Cow (c.1106).

Översättningen är skriven av Eleonore Persson och har skrivits utifrån en översättning av Patrick Brown (2009):

Conchobar och de nobla männen från Ulster befann sig i Emain Macha. En flock fåglar anlände till ett fält framför Emain och åt. När fåglarna ätit färdigt var fältet tomt. Männen från Ulster blev upprörda att se fältet plundrat. Conchobar och hans män gjorde iordning nio vagnar för att åka och jaga bort fåglarna.

Conchobar åkte först tillsammans med sin syster Deichtine eftersom hon kunde köra då hon var sin fars körsven. Mästarna från Ulster följde efter Conchobar och Deichtine i sina vagnar. Conall Cernach, Lóegaire Budach, Bricru och alla andra män följde med.

Fåglarna gav vika för männen utan ansträngning och flög hela vägen förbi Slíab, Edmond samt Brega. Vid denna tid fanns det bara slätter på Irland utan några jordvallar, stängsel eller stenmurar. (Det var först när Áed Slanes söner, de gemensamma kungarna av Tara, regerade som gränser skapades. Så stor var antalet bostäder). Männen från Ulster blev fängslade av skönheten från fåglarnas flygfärd och sång. De nio fåglarna hade en silverkedja mellan varje par, och varje par flög åt sitt eget håll.

När det drog sig mot kvällen bröt sig tre fåglar loss från resten och flög mot Brug na Bóinde. Natten föll över männen av Ulster och Conchobar sa åt sitt följer att lyfta av oket från vagnarna och finna en plats för männen att ta skydd över natten.

Conall och Bricriu gick för att ta sig en titt. De fann ett nybyggt hus. Conall och Bricriu gick in och såg ett par som välkomnade dem. Conall och Bricriu återvände sedan till sitt följe. Bricriu sa att det var farligt för dem att stanna i ett hus som inte kunde erbjuda dem mat eller kläder. Då detta var ett mindre problem tog männen av Ulster sina vagnar och begav sig huset trotts detta.

Huset var trångt och männen fick knappt plats i huset. Omedelbart fick männen syn på en dörr till ett magasin som de gick in i. Männen var glada, drack och skämtade inne i magasinet.

Sedan sa mannen i huset att hans fru höll på att föda. Deichtine gick för att assistera och frun födde en son. Samtidigt födde ett sto två hingstar i dörröppningen. Männen av Ulster tog fruns pojke och gav honom hingstarna som en gåva och Deichtine skötte om honom.

På morgonen fann männen av Ulster sig själva väster om the Brug och att huset och fåglarna var utom synhåll. Det enda som fanns var sina egna hästar, pojken och hans hingstar. De tog pojken, Emain, med sig och uppfostrade honom till tidig barndom då han blev sjuk och dog, vilket man sörjde.

Förlusten av sin fosterson förkrossade Deichtine. Allt suckande sorgen förde med sig gjorde henne törstig. Hon bad om en drink från ett kopparkärl, vilket man gav henne. När hon förde kärlet mot sina läppar hoppade en varelse ut från vätskan in i hennes mun. När hon satte ifrån sig kärlet kände hon sig dränerad.

Följande natt drömde Deichtine om en man som sa att hon skulle föda hans barn. Han sa att det var han som hade fört henne och sällskapet till Brug na Bóinde och att det var hans hus de hade spenderat natten. Pojken de hade skött om var också hans barn. Pojken Deichtine skulle föda kom att namnges Sétanta och hingstarna var fostrade att vara Sétantas. Mannen som tilltalade Deichtine var Lug mac Ethnenn.

Deichtine blev som förutsagt gravid vilket oroade männen av Ulster då hon vad ogift. Männen av Ulster antog att barnet var den berusade kungens, Conchobar, då Deichtine brukade sova bredvid honom.

Conchobar trolovade sig med Deichtine. Hon kände stor skam över att gå till säng med sin man Conchobar då hon var gravid med en annan mans barn. Hon gick därför till sängs och högg och slog sig i magen till man kunde ta henne för en jungfru. Efter detta låg hon med sin man och blev omedelbart gravid igen med hans son som hon bar och födde.

Smeden Culann tog barnet som sin fosterson. När pojken var ung dödade han Culanns hund när den lekte och sade sedan till Culann “Jag kommer vara din hund, mästare”. Det är så namnet Cú Chulainn, Culanns hund , blev knutet till honom.

Referenser: