User:Rolando2022/sandbox

GREH

ETIMOLOŠKI IZVOR BESEDE:
grẹ́h -a m lat.‛peccatum’ (10. stol.). Staroslovanska beseda grěxъ ( greh) prvotno pomeni »nekaj pekočega, pekočina’ Greh je kršitev Božje postave, ki rani človekovo naravo in prizadene škodo človeški solidarnosti.

KATOLIŠKI NAUK O GREHU
Katekizem katoliške Cerkve opredeljuje greh kot, » žalitev Boga in pregrešitev zoper razum, resnico in pravilno vest«. Avguštin Lah, slovenski duhovnik, filozof in teolog, pa podaja definicijo, da je greh, »zavrnitev Božje ljubezni in prijateljstva, ki ga Bog nudi človeku.«

GREH V SVETEM PISMU
Greh je prišel na svet s padcem človeka, ki je neposlušen Bogu z voljo postati »kakor Bog«, spoznavajoč in določajoč dobro in hudo (1 Mz 3,5). zgodbi o Adamu in Evi v rajskem vrtu se prvič po stvarjenju pojavi greh s prekršitvijo zapovedi zaužitja sadu z drevesa »spoznanja dobrega in hudega« ( 1 Mz 2,17) in kršitev Božje zapovedi poruši človekov odnos z Bogom. Posledica greha pa je izgon iz raja. (1 Mz 3,24).

MALI
Cerkveno izročilo in sveto pismo razlikuje grehe glede na težo greha in sicer na male ( odpustljive) in smrtne. Mali (ali odpustljivi) greh pusti, da ljubezen še obstaja, čeprav jo žali in rani, vendar z njim ne odklonimo Božje volje in prijateljskega odnosa z Bogom in ga lahko z Božjo milostjo popravimo. Mali greh nam oslabi ljubezen in ovira napredek duše. Iz malega premišljenega greha pa ni več daleč do tega, da storimo smrtni greh. Človek se malim grehom ne more izogniti, vendar moramo biti previdni saj se lahko ti mali grehi namnožijo.

SMRTNI GREH
Človek s smrtnim grehom odstrani ljubezen iz svojega srca in prekine odnos z Bogom. ''“Ne ubijaj! Ne prešuštvuj! Ne kradi! Ne pričaj po krivem! Ne goljufaj! Spoštuj očeta in mater!”'' (Mr 10,18). Da je greh smrtni morajo biti izpolnjeni trije pogoji. Katekizem katoliške Cerkve nam podaja opredelitev smrtnega greha. “Smrtni greh je vsak tak greh, katerega vsebina je tehtna, pomembna, in ki ga poleg tega človek stori s polno zavestjo in s premišljeno privolitvijo” (SP 17).

SEDEM GLAVNIH GREHOV
1.	napuh 2.	lakomnost 3.	nečistost 4.	nevoščljivost 5.	požrešnost 6.	jeza 7.	lenoba

SKUŠNJAVE IN GREŠNO DEJANJE
S ponavljanjem istih grešnih dejanj nastane grešljivost, tj. trajna nagnjenost h grehu iste vrste. Korenina vseh grehov je v človekovem srcu. Za vrste grehov in njihovo velikost je odločilen predvsem njihov predmet.

Abelard je prepričan, da ne moremo »pripisati odgovornosti oz. krivde tistemu, ki greši iz nevednosti« in da je »vsako dejanje, ki je narejeno proti lastni vesti, greh« Da postane dejanje grešno mora biti storjeno zavestno, z namenom in s svobodno voljo.

Jožefmarija Escriva v knjigi Pot opisuje vzroke za skušnjave, ki nas vodijo v greh so: »Svet«, materialistično okolje in navezanost na materialno. »hudič«, ki ščuva k grehu, zavaja, zapeljuje in »meso» ali poželenje. Zaradi greha, ki zavrača prepričanje, da smo brezpogojno ljubljeni iščemo lastno potrditev in vrednost v okolju, stvareh in zaradi tega iščemo nadomestek za ljubezen drugje kar lahko vodi v malikovanje.

KRIVDA
Posledica greha je krivda zaradi katere se obsojamo in dokler se ne soočimo z dejanjem ali konfliktno situacijo, ki v nas povzroča občutke krivde nas bo vest znova opominjala. Krivda je pa lahko tudi pretirana in se zaradi nje lahko začne človek zaničevati, kar vodi v umik v samoto. Beg pred krivdo ne pomaga ampak sprejetje krivde vodi človeka k spremembi v srcu k odrešenju in k spravi z Bogom in lastno vestjo.