User:Sasa.z.jovanovic/sandbox

Pravo retencije Pravo retencije je pravo poverioca da za svoje dospelo potražicanje zadrži dužnikovu stvar koja mu se našla u rukama i da se, pošto blagovremeno obavesti dužnika o svojoj nameri, naplati iz vrednosti zadržave stvari. Uslovi za zasnivanje prava retencije: 1) dospelost potraživanja – poverilac ima pravo da sadrži dužnikovu stvar ako je njegovo potraživanje prema dužniku dospelo, a potraživanje je dospelo u onom trenutku kada dužnik treba da isplati obavezu i kada poverilac može zahtevati ispunjenje; 2) stvar – predmet prava retencije mogu biti sve vrste pokretnih stvari, uključujući tu i novac; potrebno je samo da stvar bude takva da se može izložiti prodaji; pravo retencije može se sticati na nepokretnim stvarima i kod retencije nepokretnosti poverilac se ne može namiriti iz vrednosti zadržane stvari; pravo retencije se sastoji samo iz ovlašćenja da se zadrži stvar do isplate i ono je sredstvo pritiska, a ne i sredstvo namirenja; 3) državina – poverilac može steći pravo retencije na dužnikovoj stvari ako mu se ona već nalazi u rukama; državina se može steći pre ili posle dospelosti potraživanja; poverilac ne može steći pravo retencije iako ima u rukama dužnikovu stvar, ako je stvar izašla iz dužnikove državine protiv njegove volje, ako je dužnik predao stvar poveriocu na čuvanje i ako je dužnik predao stvar poveriocu na posudu. Prema Zakonu o obligacionim odnosima, pravo retencije sastoji se iz dva ovlašćenja: 1) poverilac ima pravo da dužnikovu stvar zadrži sve do trenutka dok mu dužnik ne ispuni obavezu – poverilac ima najpre ovlašćenje do odbije da vrati stvar dužniku sve dok mu ovaj ne isplati dug; ovo ovlašćenje predstavlja sredstvo pritiska; trajanje prava retencije nije vremenski ograničeno i poverilac može zadržati dužnikovu stvar sve dok ovaj ne ispuni obavezu; retencija je akcesorno pravo te postoji sve dok postoji glasno pravo, a to je potraživanje; ako dužnik ispuni dug, pravo retencije prestaje i poverilac je dužan da stvar vrati; 2) poverilac ima pravo da se namiri iz vrednosti zadržane stvari – poverilac ima ovlašćenje da se namiri iz vrednosti zadržane stvariv ali pre toga mora da o svojoj nameri blagovremeno obavesti dužnika. Razlike između prava retencije i založnog prava:  založni poverilac ima pravo sledovanja, a retinent nema;  poverilac može vršiti pravo retencije samo dok se stvar nalazi u njegovim rukama, ako ona izađe iz njegovih ruku, pravo retencije prestaje;  retinent ne može podneti petitornu tužbu protiv lica kod koga se nalazi stvar koja je izašla iz njegove državine, a založni poverilac može;  ima pravo na državinske tužbe i samopomoć, kao i založni poverilac;  poverilac mora imati neposrednu državinu na stvari da bi mogao imati pravo retencije, a kod založnog prava ne mora;  pravo retencije nastaje na osnovu zakona, a založno pravo najčešće na osnovu ugovora.