User:Scoala Mierlau

SCURTA MONOGRAFIE A LOCALITATII MIERLAU

1.     Poziţia geografică a localităţii

Satul Mierlău este aşezat în partea central – sudică a judeţului Bihor, fiind situat la o distanţă de 22 de kilometri faţă de Oradea şi la 10 kilometri faţă de Băile Felix.

Localitatea Mierlău se învecinează în partea de nord cu satul Cordău, iar în nord – est cu Hidişelu de Sus. În partea de Sud, satul este limitat de Şumugiu. În estul localităţii Mierlău este localizată Calea Mare.

Satul Mierlău, alături de Hidişelu de Sus, Hidişelu de Jos, Sîntelec şi Şumugiu fac parte din comuna Hidişelu de Sus.

2.     Cadrul natural

Din punct de vedere al reliefului, satul Mierlău este situat într-o regiune deluroasă. Altitudinile dealurilor sunt cuprinse între 500 şi 700 metri.

Reţeaua hidrografică este slab dezvoltată. Satul Mierlău este străbătut de câteva pâraie.

Localitatea Mierlău are un climat temperat, caracterizat prin veri călduroase şi ierni reci. Temperatura medie anuală este de 10 – 11 grade Celsius. În luna ianuarie, temperatura medie este cuprinsă între 0 – 3 grade Celsius. Temperatura medie în luna iulie este de 20 – 30 grade Celsius. Valorile precipitaţiilor medii anuale sunt cuprinse între 700 şi 1000 ml/m².

Regimul eolian este reprezentat de vântul de vest.

Vegetaţia se caracterizează prin prezenţa pădurilor de foioase ( stejar, carpen, fag ). Printre arbori cresc arbuşti ( soc, păducel, măceş ). În timpul primăverii solul este acoperit cu plante ierboase şi cu flori.

Fauna este reprezentată de animale ca: lupul, porcul mistreţ, căprioara, cerbul, rozătoare şi păsări.

Solul pe care creşte pădurea este solul brun de pădure, mai fiind întâlnite soluri brun-roşcate, iar în interiorul satului soluri preponderent argiloase.

3.     Scurt istoric

Prima atestare documentară a satului Mierlău dateaza din 1214, dar istoria acestui sat este mult mai veche.

Descoperirile arheologice vin să întregească concludent informaţia scrisă anterior. O astfel de descoperire aparţine secolului al XIII – lea  î. Hr., fiind vorba de descoperirea la hotarul satului a unui tezaur inedit format din două brăţări, din care una decorată. În secţiune acestea apar rombice cu capetele desfăcute şi subţiate având un diametru exterior de aproximativ 6 – 7 cm. Datarea lor le plasează la sfârşitul epocii bronzului, începutul Hallstat-ului.

O altă descoperire făcută în anul 1939 de către profesorul Titus Roşu constă într-o monedă grecească de tip Maronoia, de fapt o Tetradrahma. După cercetări ulterioare s-a constatat că moneda aparţine unei emisiuni după anul 100 î. Hr. şi care are pe verso capul lui Dionysos cu o cunună de iederă, iar pe revers este reprezentat Hercule stând în picioare.

Am menţionat la început că prima atestare documentară a satului Mierlău ne parvine din anul 1214. Documentul care atestă satul Mierlău împreună cu alte şapte localităţi, din care cinci dispărute astăzi, este un act emis de regele Andrei al II-lea (1205-1235), în legătură cu bunurile Prepoziturii din Leles. În acest document, Mierlăul apare sub numele de Nyr Mezew.

Abia la 1431 cneji ai episcopului de Oradea se judecau pentru două păşuni cu numele de Nyarlo. Pomenirea activităţii unor cneji indică faptul că avem de- a face cu o populaţie românească. De fapt în 1431 sunt date ca româneşti următoarele nume: Ztan – Stan, Ztoian – Stoian, Wancha – Vancea etc.

În vechime satul Mierlău era înconjurat de păduri seculare care până in anii1900 ajungeau până la asez amantul actualei şcoli, păduri pline de farmec şi de păsări cântătoare în special mierle, de unde vine probabil şi denumirea satului Mierlău.

4.     Resurse umane

Numărul locuitorilor din satul Mierlău este de aproximativ 850, din care 4 persoane de etnie maghiară şi 10 de etnie rromă, perfect integraţi social. Restul locuitorilor satului sunt de etnie română.

O pondere însemnată din populaţia activă a satului lucrează în diverse domenii industriale şi de servicii publice, restul ocupându-se cu agricultura.

5.     Spiritualitatea locală

Mai mult de jumătate din populaţia satului este de religie ortodoxă, închinându-se în lăcaşul de cult situat în centrul satului, biserică construită în stil bizantin cu o cupolă şi două turnuri laterale, pictată în interior.

Restul locuitorilor aparţin cultelor neoprotestante, baptist şi penticostal. Persoanele de etnie maghiară sunt de religie catolică.

Relaţiile interconfesionale sunt normale, neexistând contradicţii majore între credincioşi.

6.     Potenţial economic

În prezent nu există exploatări ale resurselor subsolului, iar solul nu se pretează în mod deosebit unor activităţi agricole de anvergură.

Din punct de vedere industrial, funcţionează în sat o unitate de industrializare şi prelucrare a laptelui, aceasta urmând să-şi deschidă în acest an un nou sediu conform normelor impuse de Uniunea Europeană, ceea ce va optimiza atât producţia, cât şi calitatea serviciilor.

7.     Elemente specifice localităţii

Între obiecte cu valoare istorică reţinem existenţa unei troiţe vechi, din lemn, existentă în cimitirul satului şi a unei troiţe de beton şi mozaic ridicată în amintirea eroilor satului căzuţi în primul război mondial (15) şi în cel de-al doilea război mondial (17), monument ce poate fi văzut în curtea bisericii ortodoxe.

Biserica ortodoxă a satului, datorită stilului arhitectonic şi a manierei în care este pictată în interior, este considerată de către Episcopia Ortodoxă a Oradiei, una dintre cele mai frumoase biserici din judeţ. Biserica baptistă este una dintre cele mai mari biserici de tip rural de acest gen.

Tradiţiile care s-au păstrat sunt în general cele legate de sărbătorile de iarnă: Steaua, Moşii etc.

Situat într-o zonă colinară de un pitoresc deosebit, înconjurat de păduri pline de farmec, împrejurimile satului pot fi considerate un viitor potenţial turistic şi de petrecere a timpului liber.