User:Scooby2017/sandbox

יהודית חנוך, היא כתבת האופנה המיתלוגית של "מעריב" וסופרת.

ביוגרפיה

נולדה בתל אביב 4.2.1932 בתל אביב, בת בכורה לנחמה ושלמה לובלצ'יק. למדה ב"גימנסיה בלפור" ובחורף 1947 גוייסה ל"הגנה" ועם בני כיתתה, העבירה כלי נשק לא לגליים והדביקה בלילות כרוזים של "החומה", עיתון המחתרת של "ההגנה",עם פרוץ הקרבות שמשה כקשרית והביאה נשק ומזון לחיילי העמדות, בגבול יפו תל אביב. ב 1949 סיימה את לימודיה התיכוניים ועברה ללמוד בירושלים ב"בית הספר הגבוה לאופנה", שהוקם כדי ליצור מאגר של מעצבי אופנה, לתעשיית האופנה של ישראל. ב 1951 התגייסה לצ.ה. ל. ושירתה כשרטטת באגף תכנון של המט"כל, שעסק בהיבט הצבאי של מה שהיה אז, פרויקטים עתידיים, שעמדו לקום בארץ כ"העיר אשדוד" "נמל הקישון ו"המוביל הארצי".. ב 1953 נסעה לניו  יורק כדי להשתלם באופנה ולמדה בבית הספר הגבוה לאופנה, "FIT,". עם סיום לימודיה עבדה כמעצבת אופנה ב בכמה מפעלים מובילים "סבנט אווניו", רובע הבגדים של ניו- יורק. ב 1959, עם שובה לארץ, נשכרה על ידי "המשביר המרכזי" כדי לשנות את תדמית המוסד שיצר עד אז רק בגדי עבודה היא הקימה את מחלקת האופנה ברשת הראשונה של חנויות הכל- בו "משביר לצרכן", מלבד עיצוב קו חדש ועדכני של בגדים, יזמה תצוגות אופנה בחנויות הרשת, שאפשרו ללקוחות, לרכוש את הבגדים שלבשו הדוגמניות. וזה היה חידוש שטרם נראה בארץ. ב 1961 חיברה בין אהבתה לכתיבה וניסיונה המקצועי, והייתה לכתבת האופנה של "מעריב" שהיה אז העיתון הנפוץ במדינה. הכתבות שלה שהתחילו כטור אחד בשחור לבן, הפכו במשך השנים לעמודי צבע רבים, שהתפרסמו מדי שבוע בעיתון היומי ובמוספים, כ"סגנון" וב"סופשבוע".וזכו לקהל קוראים גדול ומגוון. במשך עשר שנים גם הופיעה מדי שבוע, בתכנית רדיו שנקראה "פינת האופנה" ב"קול ישראל". עם ועד הלשון העברית חידשה מילים שחסרו אז כמושגי אופנה, ב "מכפלת", "אימונית" "סרבל" ועוד.. הכתבות שלה הביאו לקוראיה את חידושי האופנה בשפה קולחת ועניינית - וזכו לקוראים רבים שלשים וארבע שנים כיסתה את תעשיית האופנה שהייתה בין שנות החמישים לשנות התשעים, ענף ה"היי-טק" של מדינת ישראל וכללה כשלש מאות מפעלים ומדי שנה הציגה את הבגדים באירועים כמו "שבועות אופנה" שהביאו לארץ מאות קניינים. כמו כן הקימה ועמדה בראש תא "כתבות האופנה באגודת העיתונאים. בשנות עבודתה, ליוותה את מיטב מעצבי האופנה הישראלים כיניהם [[גדעון אוברזון]], רות דיין ולאה גוטליב מתחילת דרכם ובד בבד הביאה לקוראיה גם את חדשות האופנה מחו"ל, כשראיינה את גדולי המעצבים: קוקו שאנל, פייר קרדן, טד לפידוס, מרק בוהן, איב סאן לוראן,  קאלוין קליין, ראלף לוראן ואחרים. כן זכתה לסקופ בינלאומי כשראיינה בהופעתו הראשונה במינכן, את מעצב האופנה הסובייטי סלאבה זייצב, הופעה שבישרה את השינוי שחל בברית המועצות עם תחילת ה"פרסטרויקה". סיפור שהועתק מהעמוד הראשון של "מעריב" לעיתונות הבינלאומית. מתגוררת בכפר שמריהו. ב 1993, פרשה מעבודתה. בשנת 2016 כתבה ספר שמספר את סיפור חייו של בעלה התעשיין וניצול השואה אורי חנוך.

קישורים חיצונים

[https://ayalaraz.com/2012/01/21/%D7%93%D7%91%D7%A8%D7%99%D7%9D-%D7%A9%D7%9C%D7%90-%D7%A1%D7%99%D7%A4%D7%A8%D7%AA%D7%99-%D7%A2%D7%9C-%D7%A8%D7%99%D7%A7%D7%99-%D7%91%D7%9F-%D7%90%D7%A8%D7%99/#more-4472 :הבלוג של אילה רז: וכך ציירו כולן עד שבאה ריקי. כשהופיעו האיורים הראשונים שלה ב'מעריב', בכתבות האופנה המצוינות של יהודית חנוך]

יובל לשבוע האופנה בישראל: "פעם היינו אימפריית טקסטיל עולמית"

יהודית חנוך, מבקרת האופנה המיתולוגית של "מעריב" על לאה גוטליב ז"ל ו"גוטקס". "הגברת עם החרציות" - תערוכת מחווה לכבודה שמוצגת כעת במוזיאון העיצוב בחולון

הסצינה של הצנע: אופנה בימים קשים" : איתי יעקב 2008 מעריב אונליין"