User:Shrike/UZI

אלוף משנה עוזי יאירי (31 ביולי 1936 – 6 במרץ 1975) היה מפקד סיירת מטכ"ל ומפקד חטיבת הצנחנים. נהרג במהלך הפריצה למלון סבוי בתל אביב.

עוזי יאירי נולד ברמת גן ב-31 ביולי 1936, בנם של חביבה וברוך יאירי. בהיותו בן שנתיים עברה משפחתו לחולון. מתוקף תפקידו של אביו ב"", עברה המשפחה לגור בשכונת מולדת שבגבול חולון–בת ים, ובמסווה של בית חרושת לעורות הפעילו סליק ענק וערכו בו אימוני נשק. יאירי הכיר מנעוריו את השימוש בנשק להגנה, וספג את הלהט להשתייך ללוחמים.

במרץ 1955 התגייס לצה"ל לשירות בנח"ל, התנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, ולאחר מכן עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס קצינים. עם סיום הקורס מונה למפקד מחלקה בצנחנים. לחם במבצע קדש ושירת תחת פיקודו של מוטה גור. לאחר מכן המשיך ושימש בתפקידי פיקוד בחטיבה, בין היתר שימש כמפקד פלוגה בנח"ל המוצנח. ביוזמתו של דב תמרי, מפקד סיירת מטכ"ל, עבר יאירי לשרת בה, כסגנו של תמרי. יצא ללמודי כלכלה ב, וסיים אותם בהצטיינות. בשנת 1967 קיבל יאירי את הפיקוד על סיירת מטכ"ל.

יאירי פיקד על הסיירת במשך שלוש שנים, במהלכן השתתפו חיילי היחידה במלחמת ששת הימים. תחת פיקודו נערכו מבצעים רבים של הסיירת, בהם הפשיטה על נמל התעופה של ביירות ב-1968 (מבצע תשורה).

בשנת 1969 יצא יאירי לארצות הברית, ללימודים בבית הספר לפיקוד ומטה של הצבא האמריקני, וכן סיים שם קורס טיס צבאי. עם חזרתו ארצה מונה לסגן מפקד חטיבת הצנחנים. בינואר 1971, השתתף כאחד ממפקדי הכוחות, בפשיטת צה"ל ללבנון במבצע "ברדס 20". לאחר מכן מונה לראש לשכתו של הרמטכ"ל חיים בר לב. ב-1972 הועלה יאירי לדרגת אלוף משנה והתמנה למפקד חטיבת הצנחנים הסדירה והוביל אותה באימונים ובלחימה. בעת שערך את אימון החורף של חטיבת הצנחנים הטיל עליו קצין חי"ר וצנחנים ראשי, תא"ל עמנואל שקד לפקד על מבצע ברדס 54-55. אף על פי כן לא הפסיק יאירי את אימון החטיבה, כי אם בחר נבחרת מן היחידות בחטיבה והוביל אותה במבצע.

יאירי פיקד על החטיבה במהלך מלחמת יום הכיפורים. ביום העשירי למלחמה הוטלה עליו המשימה לטהר את החווה הסינית מחוליות נ"ט, שעל-פי המודיעין היו פזורות בשטח. יאירי שלח לביצוע המשימה את גדוד 890, בפיקודו של יצחק מרדכי. הוא ידע שהמודיעין לפעולה לקוי, וכי אין אפשרות לקבלת סיוע אווירי, אך לא הייתה בידיו ברירה אלא לצאת למשימה. הגדוד נקלע למארב, אשר בסיומו נספרו 38 חיילים הרוגים וכמאה פצועים.

האבדות שנגרמו במלחמה הקשו על יאירי לשוב ולתפקד כרגיל, ותחושת האשמה בנוגע למותם של חייליו לא עזבה אותו. יש האומרים כי לקה בהלם קרב. הוא ביקש לסיים את תפקידו כמפקד חטיבה, וביצע מספר תפקידי מטה באגף המודיעין בהם סגן ראש חטיבת המחקר למודיעין ומבצעים.

ב-5 במרץ 1975 השתלטו מחבלים על מלון סבוי בתל אביב והחזיקו בבני ערובה. יאירי הגיע למקום חמוש בנשקו האישי, למרות שלא היה אמור ליטול חלק בפעולת הפריצה. ארבע חוליות של סיירת מטכ"ל פרצו פנימה, ויאירי החליט להסתער בעקבותיהם. הוא נהרג מירי מחבל שלא נהרג במהלך הפריצה. בפעולה זו נהרגו לוחם נוסף, איתמר בן דוד, ושבעה בני ערובה.

מאז שהיה בן עשרים ועד מותו היה נשוי לדליה יאירי (צִדְקוֹני), עורכת ומגישה בקול ישראל, בתו של יעקב צדקוני (רֶכטמַן), אספן אתנוגרפיה ישראלית וחוקר פולקלור ישראלי, ממקימי חברת "ידע עם" ומראשוני ייווא. לבני הזוג חמישה ילדים.

על שמו נקרא מושב רועי, שהוקם בבקעת הירדן בשנת 1976 (רמת עוזי יאירי).

לקריאה נוספת

 * ‏משה זונדר, סיירת מטכ"ל, ירושלים: כתר, 2000.
 * עמוס גלבוע, "משוגעים, יהיה כאן טבח!"' מבט מל"מ 53 (2009), 37. (34 שנים לנפילת יאירי)

הערות שוליים
Uzi Yairi