User:Silivasananamaria/Media vs terorism

Isabelle Garçin-Marrou(n. 1969) este doctor in stiintele Informarii si Comunicarii si lector universitar la Institutul de Studii Politice din Lyon. in plus, autoarea este cercetator in cadrul echipei „Médias et Identités” din Lyon

Complici ai terorismului sau agenti ai statului, mass-media se afla in centrul crizelor teroriste care ameninta democratiile.

Aceasta carte aduce lamuriri, printr-o analiza a titlurilor, a fotografiilor si a discursurilor propuse de Libération, Le Monde si France-Soir, asupra dificultatilor pe care le intampina jurnalistii in abordarea fenomenelor de violenta terorista.

Pornind de la exemple precum atentatul din RER Port-Royal si asasinarea prefectului Claude Erignac, volumul demonstreaza faptul ca interpretarea jurnalistica asupra terorismului difera in functie de caracterul intern sau extern al actului de violenta si de gradul de implicare a concernelor media in strategia de aparare nationala, strategie care a fost reactualizata, pe larg, dupa 11 septembrie 2001.

Tipologia violentei

 * Diferite forme de violenta sunt susceptibile de a face obiectul unui discurs mediatic in democratie: violenta criminala, sociala, violenta politica, terorista sau violenta a statului. Termenul "terorism" este utilizatin mod curent, mai ales de catre jurnalisti, dar realitatea pe care aceasta o acopera-violenta-ese mai rar evocata, fiind relativ problematica.
 * "Gestionarea" terorismului este si ea o problema pentru democratie, a carei existenta se bazeaza, printre altele, pe respectarea anumitor libertati -dintre care libertatea mass-media- dificil de restrans, chiar in lupta contra terorismului.

Discursurile

 * In general, terorismul este un subiect care "se vinde" si care produce tiraj. Totusi, acest subiect intampina dificultati atunci cand vine vorba despre el. Aceste dificultati sunt traite si, se pareca si depasite, de catre jurnalisti.
 * Analiza detaliata a catorva articole aparute imediat dupa cele doua atentate poate permite intelegerea a ceea ce "zic" discursurile jurnalistice despre terorism.

Atentatul din RER

 * Fara ca acest fapt sa constituie o adevarat surpriza, modul de tratare a a tentatului din RER apare ca destul de diferit in editiile celor trei cotidiane alese, fie referitor la temporalitatea inscrisa, fie la logica titlurilor desfasurate in pagina 1 sau in paginile anterioare.
 * Libertation procedeaza in functie de o miscare ce incepe printr-o trimitere la istorie si ajunge la o fixare a enunturilor intr-un prezent intotdeauna foarte "informat" de catre trecut.
 * Le Monde propune un ansamblu de titluri relativ uniforme: acestea sunt aproape in intregime informationale. Atentatul este prezentat sub diferite unghiuri si, in afara extraselor de marturii, este un discurs de "ratiune", pe care ziarul pare sa il privilegieze.
 * France-Soir este destul de indepartat de celelalte doua cortidiane. Totul se intampla ca si cum discursurile titlurilor ar stabili un hiatus intre o pagina 1 foarte referentila si niste pagini interioare care il precipita pe cititor direct in naratiune.

Asasinarea prefectului Erignac

 * In aceste titluri consacrate asasinarii prefectului Erignac, regasim, deci, aceeasi opozitie intre cotidiane, ca si in cazul atentatului din RER. Le Monde si Libertation propun un discurs care privilegiaza complexitatea politica, in timp ce France-Soir insista asuypra aspectului inacceptabilal unei violente motivate printr-o problema de bani
 * Se pare ca putem stabili o paralela intre Le Monde si France-Soir care mentioneaza societatea civila corsicana ca pe un actor care "conteaza" in interpretarea consecintelor evenimentului.

Atentatul din RER

 * Fotografiile produse de Libertation si de France-Soir, pentru a-si ilustra editiile dedicate atentatului, par sa consolideze tendintele identificate prin analiza titlurilor.
 * Libertation propune o titrare acarei logici discursive este relativ neutra, prin aceea ca nu incearca sa starneasca emotia cititorului, chiar daca, din punct de vedere lexical, termenul "teroare" este suficient de eficae in acest sens.
 * Constatarea este destul de diferita in cazul France-Soir. Fotografiile produse de ziar sunt in consonanta cu perspectiva discursiva adoptata de ziar, iar aceasta perspectiva pare sa fie destul de indepartata de cea a ratiunii.

Asasinarea prefectului Erignac

 * Diferentele de organizare a fotografiilor, constate intre Libertation si France-Soir, scot in evidenta un alt element esential: Libertation se "multumeste" sa-l prezinte pe prefect in viata, in exercitiul functiuni, in timp ce France-Soir isi ilustreaza discursul prin fotografii care pun in scena emotiiile familie, ale societatii, si in final, poate chiar si pe cele ale cititorului.

Atentatul din RER

 * Liberatation si Le Monde descriu detailat competentele puterilor publice, in timp ce France-Soir nu insista decat pe faza de sanctiune. Competentele actuale sunt dezvoltate de primele doua cotidiane, dar, in timp ce Libertation dezvolta faza sanctiunii, Le Monde "se multumeste" sa descrie o performanta ratata.
 * Am fi putut crede, initial, ca Libertation a sustinut discursul cel mai critic fata de actiunea statului si ca France-Soir a fost partizanul autoritatilor. Analiza dovedeste contrariul. Merita sa subliniem acest lucru, precum si faptul ca Le Monde "navigheaza" intre doua pozitii discursive mai degraba contradictorii: explicatia rationala si emotia.

Asasinarea prefectului Erignac

 * Libertation, France-Soir si Le Monde nu propun, asadar, aceeasi schema de interpretare pentru asasinarea prefectului Erignac.
 * Libertation pune accentul asupra faptului ca e foarte probabil ca atentatul sa fie datorat nationalistilor corsicani si propune o judecata ferma, care califica acest atentat ca fiind un act terorist. Insa, confruntat cu acest act, ziarul nu isi antreneaza cititorul intr-o reactie emotionala.
 * In opozitie cu aceasta atitudine retinuta, discursul ziarului France-Soir, axat in esenta pe o reactie nationalista, nu ajunge sa abordeze problematica terorismului separatist. Obiectivul ziarului France-Soir pare, deci, sa fie acela de a convinge, mai mult decat aceea de a explica.
 * Le Monde isi pastreaza o relativa rezerva in ceea ce priveste actiunea initiala impotriva terorismului. Aceasta rezerva se construieste pe baza unei referiri la Corsica, care poate fi analizata din aceeasi perspectiva ca si referirea la Republica, din discursul France-Soir.

Implicatiile ideologice

 * In implicarea acestor constrangeri, trebuie avute in vedere,mai intai, implicatiile in vigoare intr-un spatiu public atins de terorism. Aceste implicatii privesc mai ales, relatia mass-media cu cei doi "subiecti" interesati" autorii violentelor si statul.
 * Doua mari  tipuri de conceptii contradictorii guverneaza aceasta intrebare si determina, mai ales, "gestionarea" mass-media de catre statele democratice.

Constrangerile

 * Printre constrangeri -temporale, spatiale si oragnizationale- dificultatile temporale apar ca determinate in "marja de manevra" pe care o au jurnalistii aflati in fata fenomenului numit terorism.
 * Corespondenta dintre fenomenele teroriste si temporalitatile mediatice ar putea aparea evidenta, din punctul de vedere al constituirii actualitatii: declansarea evenimentului terorist "produce" actualitate. Aceasta "producere" este, in acelasi timp, destul de problematica, iar o analiza mai detaliata arata puternice contradictii in procesul de construire a discursului mediatic.
 * Constrangerile spatiale: jurnalistii care se ocupa de violenta se pot afla in diferite situatii, care le influenteaza modul de a intelege terorismul si construirea discursului. Pot fi corespondenti permanenti, trimisi speciali sau jurnalisti de redactie, insarcinati cu supervizarea zonelor in cauza si a articolelor jurnalistilor care opereaza in acele zone, precum si asupra acestor subiecte.
 * Organizarea concreta a mass-media implica respectarea unor modxalitati de functionare pentru ca ziarul sa poata "iesi" la timp. Aceste modalitati de functionare -structurale si redactionale- sunt constrangeri necesare, care fac posibila existenta cotidiana a ziarului.

Mass-media si opinia publica

 * Capitolul intentioneaza, deci, sa faca o trecere in revista rapida a situatiei complexe a mass-media, intr-o societate democratica, aflata in fata unei opinii publice constituite.
 * In istoria critica a spatiului public, pe care o trateaza Habermas, media de masa ale secolului XX sunt actori ai spatiului public prin intermediul carora opinia publica este modelata si informata. Mass-media nu mai deservesc interesul politic al publicului secolelor XVIII si XIX servind intereselor de piata ale persoanelor particulare care isi inscriau tranzactiile in logica de piata a capitalismului.

Mass-media si simbolistica sociala

 * Actiunea mass-media, ancorata in spatiul public, are o dimensiune sombolica esential. Mass-media actioneaza prin discursuri care influenteaza atat campul simbolic al societatii democratice, cat si legatura sociala. In acest caz, merita sa precizam aceste conceptii diferite, intrucat problematicile ridicate de discursurile despre terorism isi gasesc, in mare masura, originea in acest rol pe care mass-media il au in simbolistica sociala.

Gestionarea mass-media

 * Maniera in care statul reactioneaza in fata violentei teroriste poate fi descrisa prin "logici" de actiune care decurg din rolul statului in democratie. Gestionarea violentei se aplica "vinovatilor violentei", organizand, mai ales, actiunile politiei si ale justitiei. Ea isi gaseste justificarea in folosirea legitima a fortei impotriva grupurilor care depasesc limitele dreptului democratic, exercitand legea celui mai puternic.
 * Gestionarea pe care o organizeaza statul se construieste deci din campul simbolicului, iar aceasta face trimitere la dificultatile intampinate de mass-media in construirea discursului lor in afara discursului dominat, dificultati evocate in capitolul precedent.

Un discurs mediatic autonom?
"autonom", fata de terorism. Totusi anumite elemente indica faptul ca mass-media nu sunt aservite statului.
 * Aceasta realitate a actiunii statului asupra discursului mass-media pare sa lase putin loc construirii unui discurs mediatic
 * Mass-media sunt creditate cu o anumita putere. Aceasta nu este atat de efectiva ca putere executiva, legislativa si juridica, care au o legitimitate democratica. Mass-media sunt legitimate prin discursul lor care, dupa Daniel Cornu, face apel la exigentele habermasiene de confruntare a intereselor universalizate.

Concluzii

 * La finalul acestei analize asupra tratarii terorismului de catre mass-media, se impune o ultima constatare: mass-media nu se afla pe o pozitie confortabila cand trebuie sa vorbeasca despre terorism. Se pare, de fapt, ca le este aproape imposibil sa propuna discursuri despre terorism intr-adear independente de schemele dominante de interpretare, trasate de puterea politica.
 * Ziarele pot avea o orientare editoriala opusa in mod explicit fenomenelor de violenta, iar acest lucru face partedin jocul democratiei. In schimb dificultatile par sa survina atunci cand perspectivele discursive nu sunt explicitate. Intrucat faptul de a adopta o schema dominanta de interpretare, trasata de puterea politica, readuce in discutii rolul mass-media in spatiul public.
 * Autonomia discursului mediatic trece printr-o mai buna stapanire mediatica a discursurilor celorlalti actori publici. Insa, perspectiva de a vedea mass-media dezvoltand un discurs autonom nu se poate baza, finalmente, decat pe diferiti parteneri la care se refera: jurnalistii si... cititori. Este, deci, necesarsi pentru noi, in calitate de cititori, sa reflectam la asemenea problematici.

Bibliografie

 * Media vs.terorism, Isabelle Garcin-Marrou, Tritonic Bucuresti 2001