User:Siwar.al/sandbox

= שטיח = הגדרה: שטיח הוא יריעת טקסטיל, שימושית או דקורטיבית, עשוי לרוב מחומר יציב ועבה, ולרוב מיועד לחיפוי רצפה.

עד המאה ה 19,  שימשה המילה שטיח (rug   carpet   (לתאר כל כיסוי, כמו כיסוי לשולחן, או כיסוי לתלייה על קיר. עם המהפכה התעשייתית  והתפתחות היצור המכני, משתמשים במונח שטיח, בעיקר לכיסוי שטח מסוים על רצפה, או כיסוי רצפה מקיר לקיר.

עד למהפכה התעשייתית, אך גם כיום, בעיקר ביצור שטיח באופן ידני, יש דגש נוסף על השטיח כאובייקט אמנותי, בעל ערך גבוה

שטיח הוא יריעה העשויה בטכניקת האריגה או אריגה המשולבת עם סריגה עם חומרים משתנים. ראשית יצור שטיחים היה שימוש בעיקר בחומר צמר ומהמאה ה20 התחילו ליצר שטיחים גם בחומרים סינטטיים למשל בניילון, פוליאסטר, פוליפרופילן מהסיבה שהם זולים בהרבה מחומרים טבעיים.

ישנם שני סוגים של שטיחים: שטיח בגודל מסוים (rug) שניתן לשבץ אותו בתוך החלל הרצוי, במיקום הדרוש. שטיח כזה יהיה בגודל קטן מהחלל. הסוג השני של השטיחים נקרא שטיח מקיר לקיר (carpet), שהוא נמדד ומתוכנן לפי שטח החדר, שמכסה את כל הרצפה בשטח הרצוי

שימוש

ישנם כמה וכמה שימושים ומטרות לשטיח;  השטיח הפך את החלל למקום יותר נוח לשהייה ומגורים, כאשר שימש להגנה על רגליי הצועדים מחום או קור הרצפה, בנוסף משמש השטיח לסימון אזור ישיבה נעים וחם, לריפוד ולהפחתת רעשים. ואף לצורך תפילה, על פי דת האסלאם.

השימוש בשטיחים נרחב, לעיצוב חללים כגון מלונות, חנויות, בתי מגורים, בתי ספר ועוד. שטיחים מיוצרים בגדלים, צבעים, וחומרים שונים. ניתן ליצר שטיחים בכל צבע אפשרי, תוך  שימוש בחוטים שעברו תהליך צביעה. מבחינת העיצוב, כאשר הוכנסו צבעים לעיצוב שטיח, נוסף אופי ייחודי לכל מרחב או חלל.

שטיחים מעוצבים ומיוצרים, באיכויות שונות, בתלות בדרך בה יוצרו, ובחומרים בהם השתמשו.

השקעה בשטיחים העשויים בעבודת יד נחשבת להשקעה הרבה יותר טובה משטחים העשויים בתעשייה המונית. איכות השטיח העשוי ידני, שורד פי 5 עד 20 פעמים יותר מהשטיח התעשייתי, ואין הבדל משמעותי במחיריהם.

היסטוריה

המצאת השטיחים הייתה ביוזמתם של נוודים שחיפשו דרכים לשמור על עצמם מהקור, בנוסף לעורות של החיות שלא הספיקו לחימום במסעות. במאה ה5 לפני הספירה, הייתה, הפונקציה של השטיח למטרת חימום בלבד. היבטים של עיצוב השטיח, התפתחו מאוחר יותר. ישנן תאוריות שונות על המקור הקדום ביותר של שטיחים. יש עדויות שחפץ שטיח התפתח במקביל בתרבות מצרית עתיקה, בתרבות סינית, ובתרבות הודית, כנראה במקביל באותה תקופה, באלף השני לפני הספירה.

ממצא השטיח השלם, הקדום ביותר הוא ”שטיח פאזיריק“ (Pazyryk rug),  היה שטיח מתרבות סקיתים, כיום קזחסטאן, שנעשה בטכניקת הקשירה הידנית, ככל הנראה מהמאות- 3-4 לפנה"ס. השטיח נמצא בשנת 1940 על ידי ארכיאולוג סרבי בשם סרגיי רודנקו. לפי מחקרים שנעשו, השטיח היה קפוא, במשך 2500 שנה בתוך בית קברות בעמק בהרי אלטאי  עם שאר חפצי הצ‘ף החרשמי.

עד המאה ה15 לספירה, בעיצוב פנים אירופאי,  שימשו שטיחים, יותר לכיסוי שולחנות וקישוט קירות, ופחות לרצפות.

טכניקות יצור - הדרכים ליצור שטיח, הן יצור ידני, באמצעות נול בייתי, או ייצור מכני בנול תעשייתי ואף באמצעות מפעלי תעשייה גדולים לצורך יצור המוני מסחרי.

לצורך יצור, משתמשים בצורות שונות של אריגה, בליבוד ידני ותעשייתי, סריגה ידנית ותעשייתית, כמו גם רקמה ותפירה.

אריגה

שטיחים ארוגים נארגים על נולים כמו בדים ארוגים רגילים, או על תשתית רשת מתוחה אליה מחדירים את הסיבים. הסיבים נקשרים באופנים שונים, ונחתכים לצורך הגימור. ישנה צורת יצור שטיחים הנקראת גזירה ולולאה ((cut and loop. זו צורת יצור, שמשלבת בין קשירת לולאות וסיבים חתוכים, על תשתית השטיח ומתקבל מראה תלת ממדי. ישנם שני סוגי גמורים לשטיחי ארוגים: אחד מהם הוא גימור של חיתוך החוטים אחיד, והשני גימור שנראה  כמו גלים. אריגים אלה יקרים ביותר, מכיוון שזמן יצורם, הוא תהליך ארוך ואיטי. השטיחים האלה נפוצים במדינות טורקיה, אירן, הודו פקיסטן, וסעודיה.

קשירה:

אריגת קשרים pile weave) ) הנעשית ידנית או מכנית על הנולים. על הבסיס שהוא חוטי השתי, יוצרים את השטיח על ידי קשרים. ישנם סוגים שונים של, קשירות שטיחים. שתי הטכניקות העיקריות לקשירה הן :קשירה סימטרית שמקורה בטורקיה, וקשירה אי סימטרית, שמקורה בפרס.

ציפוי

ציפוי שטיחים נעשה על ידי מחט דוקרת, כאשר הבסיס עשוי כאריג מרווח דמוי רשת. בעזרת המחט מתבצעת דקירת החוט אל תוך הרשת, שמתלפף על האריג בצורת ללאות. לצורך עיצוב השטיח ניתן להשתמש בחומרים וצבעים שונים, ולגזור את הלולאות בגבהים שונים.

ליבוד

שטיחים עשויים מלבד, הם המצאה טכנולוגית חדשה ומהירה יותר. מייצרים אותם מסיבים סינטטיים בתוך מכונת ליבוד, שהיא מיטת מחטים שמחברת יחד את הסיבים לשטיח. השטיחים האלה עמידים לתנועת אנשים גבוהה ובדרך כלל נמצאים במלונות, מסעדות, משרדים ושדות תעופה.

חומרים

סיבים וחוטים טבעיים היו החומר גלם הנפוץ ויקר ערך, ששימש את האמנים ליצירת אומנות השטיחים. בסוף מאה ה19 התחילו להתפתח חומרים נוספים המשולבים עם חומרים סינטטיים ואף יצור שטיח שלם מחומרים סינטטיים, אשר מוזיל ומקל על תהליכי היצור ועיבוד. החומר העיקרי ששימש לאריגת שטיחים היה מצמר עיזים, שסופק ממקומות פחות מפותחים על ידי רועים נוודים. היה ידוע שהצמר שהגיע מאנטוליה, כיום רוב טורקיה, הגיע באיכות משובחת, אפילו עד היום מספקים את הצמר האיכותי הזה.

ישנו ביקוש גבוה של שטיחים העשויים מצמר טבעי. אחרי זמן רב ושחיקת השטיח, הצמר משתפשף בעקבות יציאת השמנים מהשטיח הנותן ברק, כאילו השטיח עשוי ממאה אחוז משי טבעי. ישנם אנשים שמשקיעים וקונים שטיחים ישנים מהסיבה הזאת, אך אין וויתור על דוגמת השטיח; חשוב לקונים שעדיין יהיה על היריעה את העיצוב המקורי ללא שום קשר לכמה היא שחוקה.

הצבענים המשמשים לשטיח החדש נותנים מראה הרבה יותר בוהק מהשטיח השחוק ומשומש, וישנם אנשים שמחפשים את האסתטיקה הספציפית הזאת. תוך שימוש ממושך, הצבעים של השטיח, נהיים יותר עדינים ואף מבוקשים על ידי צרכנים.