User:Soon099/sandbox

Entreprenørskap blant innvandrere i Norge
Entreprenørskap blant innvandrere til Norge er preget av høyere etableringsgrad innenfor overnatting og serveringsvirksomhet. Etter fem års aktivitet, har foretakene som er etablert av innvandrere, høyere gjennomsnittlig omsetning og sysselsetting enn foretak generelt.

Fra 2009 til 2015 var det en markant økning av nyetableringer av selvstendige foretak blant innvandrere. Etablerte selskap økte fra 4200 til 7200 i løpet av seksårs perioden. 4,5 prosent av befolkningen I Norge hadde sitt eget foretak i 2010. Andelen blant innvandrere var totalt sett lik. Hvis vi deler opp innvandrere etter landbakgrunn, ser vi en stor forskjell i hvor ivrige de er til å drive næringsvirksomhet. Pakistanske innvandrere toppet denne listen. Hele 9 prosent drev med næringsvirksomhet. Nummer to er danske innvandrere, med 7 prosent. Botid i Norge kan være en av mange faktorer som innvirker på andelen som driver virksomhet. Det er imidlertid store forskjeller mellom ulike land. Innvandrere fra Somalia er blant de ti største innvandrergruppene i Norge. Samtidig eide under 1 prosent av disse foretak i 2010. 33 prosent av somaliske innvandrere hadde en botid i Norge på under seks år.

Botid forklarer imidlertid ikke alt. For eksempel har hele 86 prosent av polske innvandrere vært her under seks år, mens nærmere 5 prosent av polakkene eide foretak i 2010. En årsak kan være at de kommer til landet for å starte virksomhet. Språk og kultur kan være andre viktige faktorer som påvirker etableringsevnen Blant Innvandreres foretak var overlevelsesgraden noe lavere enn blant befolkningen generelt. Overlevelsesgrad av foretakene varierte stort ut ifra opprinnelseslandet til etablererne. Foretakene med høyest overlevelsesgrad kan man finne hos innvandrere fra land i Nord-Amerika, ikke EU-land i Øst-Europa og Asia med Tyrkia. Her hadde alle en overlevelsesgrad over 26 prosent etter fem år. Pakistanere skiller seg også positivt ut på denne statistikken med en overlevelsesgrad på 40 prosent over en femårsperiode. Personer fra Somalia kom desidert dårligst ut med10,5 prosent overlevelse av selskap etter 5 år. Blant Innvandreres foretak var overlevelsesgraden noe lavere enn blant befolkningen generelt. Overlevelsesgrad av foretakene varierte stort ut ifra opprinnelseslandet til etablererne. Engasjementet av innvandrere i arbeidsmarkedet trekker særlig oppmerksomhet som et av tiltakene i sosial integrering. Spesielt i de siste årene har innvandreres aktiviteter blitt analysert når de prøver å gli inn i det norske samfunnet. Det kan også sees med økt innvandrereksponering i media og politikk. Da kommunal- og arbeidsdepartementet sammen med Statistisk sentralbyrå etablerte prosjekt migrasjonsstatistikk i 1991, var formålet å belyse levekårene til innvandrere. Imidlertid var det først i 2001 at en statistikk på nasjonalt nivå over sysselsatte innvandrere ble tilgjengelige (Vinogradov 2008). Innvandrergründere er ofte individer som nylig har ankommet landet, som starter en bedrift som et middel for økonomisk overlevelse.

Faktorer som påvirker etableringsevnen blant innvandrere, kan være språk og kultur. Nettverkene som eksisterer i miljøene, kan ha begrenset tilgang til informasjon og finansiering. Det er viktige faktorer som kan påvirkes av politiske tiltak (Enehaug, Gamperiene og Osman 2009)

Oppfatning av forretningsmiljø i Norge
Flere av innvandrergründere svarer positivt om forretningsmiljøet i Norge med hensyn til kunder, ansatte, varelager, systemer og innkjøp. En problemstilling er derimot skatt og avgifter, i tillegg til manglende statlig støtte til oppstartsbedrifter.