User:Sspan1/sandbox

= Diplomatska zaščita =

Razvoj pojma
Vzdrževanje prijateljskih odnosov med državami. To je pravica vsake države. Konvencija iz Montevidiea - temelji države. Državljan se znajde v tuji državi, ki mu ne priznava temeljnih pravic. Včasih so države tudi v tem primeru intervenirale v drugi državi, ta teza ni sprejeta, ni dodatna izjema od prepovedi uporabe sile. Leta 1924 je PCIJ v zadevi Mavrommatis, država ima pravico, da ščiti svoje državljane, kadar so prizadeti s protipravnim ravnanjem države in od nje po normalni poti niso mogli dobiti zadoščenja. To pravico imajo tudi mednarodne organizacije, v tem primeru ne gre za mednarodno zaščito, ampak funkcionalno zaščito predstavnikov mednarodne organizacije (ne diplomatska zaščita) - zaposleni in agenti za opravo konkretne naloge. Npr. poročevalci za mučenje, ugotavljajo kršitve človekovih pravic. V primeru, da tem ljudem država krši človekove pravice, lahko zaprosijo organizacijo za funkcionalno zaščito, ki je podobna diplomatski zaščiti.

Drugačna je mednarodna zaščita diplomatov in konzulov. Tu ne gre za diplomatsko zaščito. Ko država nudi diplomatsko zaščito, lahko kot sredstvo uporabi diplomatska in konzulatna predstavništva. Mednarodnopravni režim diplomatov in konzulov je urejen drugače, v drugih pogodbah.

Drugače diplomatska/konzularna pomoč, kjer gre za primer, ko je posamezniku v drugi državi odvzeta prostost oz. podobno. Diplomat/predstavnik mu nudi posebno pomoč, ne gre za intervencijo države, ne uveljavljajo se odnosi na ravni držav, bolj za dejansko pomoč državljanu. Npr. pomoč pri najetju odvetnika, podobni nasveti.

Pomemben minimalni standard obravnave državljanov. Države uveljavljajo različne načine obravnave v določenih situacijah. Npr. državljan ZDA Roberts aretiran v ZDA. V sporu je Mehika odgovarjala, da je bil obravnavan enako kot mehiški državljani. Če je nacionalni standard pod nekim minimalnim mednarodnim standardom, gre še vedno kršitev temeljnih človekovih pravic. Država upravičena do odškodnine. Minimalni standard izvira iz Splošne deklaracije ČP in kasneje iz Mednarodnih paktov MPESKP in MPDPP. Tudi druge konvencije, ki so podobne. Kršitev teh določb je podlaga za zaprositev diplomatske zaščite.

\textbf{Svet za človekove pravice:} Ni bilo konsenza, da bi v ULZN vključili človekove pravice. Ustanovili Komisijo za človekove pravice v okviru ekonomsko socialnega sveta. Komisija je obravnavala področje človekovih pravic in držav, ki jih kršijo. Spolitiziranost povzroči, da se ustanovi 2006 Svet za človekove pravice. Human rights council v okviru GS, političen organ, ne sprejema pritožb posameznikov. Univerzalni periodični pregled, Universal Review, vsaka članica je periodično pregledana glede vseh človekovih pravic, ni več selektivnosti pri obravnavanju držav, kot je bilo prej. Oblikujejo se priporočila, kaj morajo države implementirati, da bo ravnanje v skladu s konvencijami. Organ situiran v Ženevi. Vsi ti postopki oblikujejo minimalne standarde obravnave. Ohranjeni posebni poročevalci po področjih iz prejšnje komisije.

Drugače je Odbor za človekove pravice, Human rights Comitee. Ta je ustanovljen z MPDPP. Sprejema pritožbe posameznikov.

6 poglavitnih organov OZN: VS, GS, sekretariat, Meddržavno sodišče (KMP ni), Ekonomski in socialni svet in Skrbniški svet (ta ni aktiven).

Pravila o mednarodni zaščiti so sekundarno mednarodno pravo, sodi v okvir mednarodne odgovornosti držav. Glede na to, da so osnovna pravila stara (1924), lahko zaključimo, da gre že za običajno pravo. Kljub temu države stremijo h kodifikaciji.

Kodifikacija v okviru KMP
Vključen tudi progresivni razvoj, zaradi natančnega urejanja. Uvrstitev na dnevni red 1996, leta 2006 zaključeni členi, predloženi GS, iz 4ih delov: \\-splošne določbe\\-državljanstvo\\-domača pravna sredstva\\-neki

Definicija diplomatske zaščite
V doktrini se je pojavila ideja, da bi lahko govorili že o pravici posameznika, da bi sam uveljavljal pravice do države. Od svoje države. Ta teza od držav ni bila sprejeta. Gre za pravico države, uveljavlja jo povsem diskrecijsko, osnutki členov dajo le priporočila glede ukrepanja. Iz diplomatske zaščite je izrecno izključena uporaba sile.

Država v primeru kršitev pravic posameznika s strani druge države uveljavlja reparacije. Posameznik svojo državo le zaprosi.

Komu se nudi? Svojim posameznikom (fizične in pravne osebe v mednarodnem pravu). Med državo in posameznikom mora obstajati pristna zveza / genuine link. Ponavadi državljanstvo. Možni sta dve možni izjemi po KMP, \\- apatridi; če zakonito in običajno prebiva v tej državi. Ni nujno, da imajo stalno prebivališče, ampak habitual residence. \\-begunec; če ta na dan zakonito in običajno prebiva v državi. Država ne more uveljavljati zaščito zoper državo, katere državljan begunec je. To bi predstavljal poseg v personalni vidik suverenosti države.

\textbf{Begunec;} je izven države zaradi utemeljenega strahu, da je zaradi svoje rase, vere, političnega prepričanja... v resni nevarnosti. Če gre za preseljevanje ljudi znotraj države iz istih razlogov, ne gre za begunce, notranje razseljene osebe, internally displaced persons. Podobna ureditev, a ne tako natančno urejena.

Ljudje, ki bežijo zaradi podnebnih sprememb, ne spadajo med begunce. Države v tem primeru nimajo dolžnosti zaščite (npr podelitev državljanstva).

Nikakor pa niso begunci ekonomski migranti. Te osebe nimajo pravic, ki jih imajo begunci. Npr. ljudje pred Lampeduso, nobena država nima pravne dolžnosti, da jih sprejme. Država jih lahko pošlje nazaj.

Ugotavljanje državljanstva fizičnih oseb
Gre za notranjepravno vprašanje, v notranji ureditvi se določi, kdo je državljan, kako se državljanstvo pridobi (zakonodaja, rojstvo, dedovanje, naturalizacija, nasledstvo, drugo). V mednarodnem pravu je določilo, da v primeru izginotja držav zaradi nasledstva, imajo države naslednice dolžnost urediti državljanstvo ljudi prejšnje države. S tem se preprečuje apatridnost.

Država kršiteljica lahko ugovarja, da ne obstaja genuine link, oseba sploh ni državljan dotične države.

Pomembna je \textbf{kontinuiteta državljanstva}. Preprečevanje forum shoppinga, oseba mora imeti državljanstvo ob nastanku kršitve in vložitvi zahtevka. Država lahko uveljavlja škodo za posameznika, ki ni imel državljanstvo ob nastopu škode v primeru nasledstva ali če pridobi državljanstvo iz razlogov, nepovezanih z vložitvijo zahtevka in na način, ki ni v nasprotju z mednarodnim pravom (npr. poroka).

Nemožnost uveljavljanja zaščite
Svoja država; če oseba spremeni državljanstvo, zoper staro državo.

Več državljanstev
Mednarodnem pravu je v interesu, da ima posameznik samo eno državljanstvo.

Vsaka država državljanstva ima pravico uveljavljati zaščito. Če se zgodi posamezniku kršitev v državi, kjer je državljan, ne more uveljavljati zaščito preko druge države državljanstva.

Če je očitno, da je državljanstvo pridobil samo za namen uveljavljanje mednarodne zaščite, ne gre za genuine link.

Lahko se države skupaj povežejo, da zagotovijo zaščito posamezniku.

Pravne osebe
Več možnih teorij, teorija sedeža, inkorporacije, državljanstva delničarjev. KMP določila, da je odločilna teorija inkorporacije. Državljanstvo države, po katere pravu so ustanovljene. Izjema, če pravno osebo upravljajo drugi državljani, nima v državi ustanovitve absolutno ničesar (le ustanovitev) in je temelj pravne osebe v eni sami državi, lahko zaščito uveljavlja država, kjer pravna oseba dejansko je. Če so sedeži razpršeni, prevlada teorija inkorporacije.

Potrebno je dokazovati kontinuiteto; dan nastanka škode, dan vložitve zahtevka. Ne glede na zahtevo po kontinuiteti lahko država uveljavlja zaščito glede pravne osebe, ki preneha obstajati zaradi kršitve.

Zaščita delničarjev
Ali lahko zaščito uveljavlja država državljanstva delničarjev. Na splošno te zaščite ni, razen če bi dokazali, da je\\- pravna oseba prenehala obstajati iz drugega razloga kot te škode.\\- korporacija ima na dan škodnega dogodka državljanstvo države, ki ji je očitana odgovornost za škodo in je bila inkorporacija v tej državi zahtevana kot predpogoj za poslovanje v tej državi.

Če mednarodni delikt povzroči neposredno škodo delničarjem, ne pa pravni osebi. V tem primeru uveljavljajo države delničarjev, nujno dokazovanje posebnega primera. Primeri pred ICJ (Barcelona Traction 1970 Belgium v Spain, Elettronica Sicula USA v Italija 1989, Ahmadou Saadio Diallo Guinea v Kongo 2010), doslej je vedno zavrnilo zaščito.

Primer, Slo družba na Hrvaškem, v Makedoniji nastopi škoda. V Makedoniji uveljavlja zaščito Hrvaška. Razen, če bi bila dokazana neposredna škoda določenemu delničarju (ne izguba dobička, ampak pravica delničarja). Skuša se širiti polje zaščite.

V primeru Barcelona Traction je ICJ prvič priznalo obstoj pravic erga omnes... nasploh. Priznalo je Belgiji pravni interes za zaščito pravic. Gre za enega temeljnih izrekov.

V primeru Diallo ga Kongo razlasti in izžene. Sodišče ni priznalo zaščite njemu kot delničarju, je pa priznalo kršitev Konga za ne nudenje diplomatske pomoči.

Izčrpanje notranjepravnih sredstev
Gre za pogoj, da bo država omogočala zaščito. Oseba mora izkoristiti vsa dostopna pota v državi kršiteljici. Normalno delujoča država ima redna sodišča, administrativne postopke za namen zagotavljanja pravic posameznikov na tem ozemlju.

Včasih ta sredstva niso učinkovita, predvidene izjeme:\\- ni na voljo razumno dostopnih učinkovitih notranjepravnih sredstev, ali pa obstoječa sredstva ne ponujajo razumnih možnosti za uspeh\\- gre za namerno zavlačevanje v državi ki je domnevno odgovorna\\- ni nobene relevantne zveze med prizadeto osebo in državo, ki je domnevno odgovorna za škodo\\- je prizadeti osebi očitno onemogočena uporaba notranjepravnih sredstev\\- se država, ki je domnevno odgovorna za škodo odreče zahtevi po izčrpanju notranjepravnih sredstev.

Izjema od tega običajnopravnega pravila, \textbf{doktrina Calvo}, v nobenem primeru ni možno predpostavljati izčrpanosti notranjepravnih sredstev. Razvoj posledica bojazni pred ameriškim intervencionizmom v državah južne Amerike.

Dokazno breme glede izčrpanja notranjepravnih sredstev je na tistem, ki želi zaščito uveljaviti. Na splošno na strani države. Država kršiteljica ugovarja, na sredstva niso bila izčrpana. Država uveljaviteljica dokazuje, zakaj sredstev ni bilo mogoče izčrpati. Ugovori neizčrpanja so zelo pogosti primeri ugovorov.

Če bi se država spustila v sodni postopek in uveljavljala ugovore neprotipravnosti, ne bi mogla kasneje, naknadno uveljavljati neizčrpanosti notranjepravnih sredstev.

Diplomatska zaščita ne prejudicira uporabe drugih sredstev
Pravice držav, fizičnih in pravnih oseb, da uporabijo druge načine ali postopke, kadar so jim kršene njihove pravnice po MP zaradi mednarodno protipravnega ravnanja, ostanejo nedotaknjene, če se izvaja diplomatska zaščita. Npr. še vedno se lahko posameznik obrne na ECHR.

Lex specialis
Splošna pravila glede diplomatske zaščite se ne uporabljajo v obsegu, ki nasprotuje posebnim pravilom mednarodnega prava, kot so pogodbena določila za zapčito investicij (npr. Bilateral investment treaty).

BITsi urejajo pravila zaščite, takrat se ne uporabljajo pravila za diplomatsko zaščito. V BIT so sodni, večinoma pa arbitražni postopki. Kompromisorna klavzula iz BIT napotuje npr. na Mednarodni center za reševanje sporov v Washingtonu ICSID, lahko tudi ad hoc arbitraž.

Če je sklenjen BIT, imajo posamezniki iz teh držav možnost neposredno uveljavljati pravice, ne da bi potrebovali pomoč svoje država. Npr. slovenska pravna oseba investira v Belgiji, v sporu lahko sama sproži mednarodni spor zoper Belgijo, ne potrebuje Slovenije. Gre za odstop od razumevanja suverenosti držav, ki takšnih zahtevkov ne omogoča. Ta razvoj je pomemben za spodbujanje tujih investicij. Takšnih sporov je veliko, primer na ICSID zoper Slovenije glede Nuklearke. Hrvaška elektroprivreda zoper Slovenijo zaradi nezagotavljanja dobave elektrike, postopek je v teku. Drugi primer Interbrew zoper Slovenijo v primeru prevzema Uniona, postopek je bil ustavljen zaradi izvensodne poravnave. Pred enim letom začet postopek zaradi Trojanskega predora, Grasseto je sprožil postopek pred ICSIDom. Trije spori doslej.

Različne klavzule v BIT: nacionalni tretma (tuji investitor enako obravnavan kot domači), tretma največje ugodnosti (investitor najbolj ugoden tretma).

Posebna pravila za uveljavljanje diplomatske zaščite posadke ladje. Če je ladja prizadeta zaradi ravnanja druge države, bo diplomatsko zaščito uveljavljala država registracije ladje - pa tudi države državljanov, ki so posadka, če je bila škoda tudi neposredno njim prizadeta.

Priporočena praksa Komisije za MP
Država naj: \\- nameni ustrezno pozornost možnosti uveljavljanja diplomatske zaščite, še posebej kadar je prišlo do resne škode \\- upošteva, kadar je to izvedljivo, stališče prizadetih oseb glede uveljavitve diplomatske zaščite in zahtevanih reparacij \\- prenese na prizadeto osebo kakšno koli kompenzacijo, ki jo dobi za škodo od odgovorne države, ob razumnem zmanjšanju.

GS OZN
Osnutki sprejeti 2008 brez glasovanja v Generalni skupščini. Pomaga pri uveljavitvi opinio juris. Praksa držav še ne obstaja (razširjena, enotna, relevantna).

Potem je GS večkrat obravnavala nadaljne korake, 2013 ponovna obravnava.

Uveljavljanje odgovornosti držav z uporabo pravnih sredstev
Drugače od diplomatskih sredstev. Države lahko dosežejo cilj s pravnimi sredstvi: ICJ, regionalna sodišča, arbitražno reševanje sporov, ICSID.

Vprašanje dostopa do sodišča
Podanost procesnih predpostavk, Statut ICJ (vse članice OZN in tudi druge), arbitraža (vnaprej predvideno, naknadni dogovor)

Vprašanje pristojnosti
Ali ima tribunal pristojnost reševati? Nujen pristanek države za obravnavo. Kompromisorna klavzula, fakultativna klavzula, opcijske klavzule pri depozitarju OZN za pristojnost ICJ (v tem primeru nujna reciprociteta), v ICJ še forum prorogatum (enostransksa predložitev sodišču s predlogom nasprotni državi, da sprejme pristojnost sodišča, izjema, oblika pritiska), pri arbitražah ni enostranskih opcijskih deklaracij. Podobno vprašanje dopustnosti: je namen ustanovitve tribunala tak, da omogoča te vrste sporov.

ICJ odloči o pristojnosti s sodbo

Intervencija, začasni ukrepi
Tretja država dobi položaj stranke.

Začasne ukrepe lahko zahtevajo stranke ali sodišče samo. Sodišču za sprejem takšnega sklepa ni potrebno dokazati pristojnosti, zadostuje pristojnost prima faciae. Izkazana mora biti huda, neposredna škoda, ki zahteva nujne ukrepe. Sklep o začasnih ukrepih je pravno zavezujoč. Nekatere države imajo drugačno stališče, sklep ni sodba, ni zavezujoč. ICJ se taki razlagi upira.

Predhodni ugovori
V primeru kompromisornih klavzul (enostranska sprožitev postopka) so preliminary objections.. Država izpodbija pristojnost, zahtevke... izoblikuje se predmet spora. Tega ni s postopkih, ki so s sporazumom predloženi.

Pisna faza
1. Predložitev vloge ali sporazuma.

2. Predložitev memoranduma in nasprotnega memoranduma.

3. Odgovori na memorandume, Reply and Rejoinder.

Roki teh vlog se določajo v dogovoru s strankami. Trajanje postopka odvisno od tega, koliko je pisnih faz in kako dolgi so postopki.

Ustna faza, razglasitev
Zagovori, zaslišanje prič, sodba.

Postopek je javen ali zaseben, razglasitev sodbe je javna, obrazložitev sodbe ni vedno javna (razen ICJ).

Pritožba, revizija, obrazložitev
Pred ICJ ni pritožbe, pri arbitražah je možen tak dogovor. Pri ICJ možna revizija, če se najdejo nova bistveno pomembna dejstva, določen subjek/objek rok. V tem primeru gre za novo sodbo.

Če strankam ni jasen izrek, lahko prosijo za obrazložitev. V takem primeru ni potrebno na novo dokazovati podlago za pristojnost. Pogosto zelo relevantno, saj se kasneje lahko izgubi pristojnost.

\textbf{Dokazovanje:} kršitev, pristojnost, pripisljivost, reparacije, okoliščine, da ni izključitve odgovornosti.

Implementacija sodbe
Za izvršljivost v primeru ICJ poskrbi VS, če ena stranka to zahteva. Ne pride v poštev v primeru stalnih članic.

Arbitražne odločbe izvršujejo države same, ni sankcijskega mehanizma na univerzalni ravni. Regionalni mehanizmi lahko imajo kakšna sredstva. Svet Evrope npr. suspendira članico itd.

Medsebojna ureditev izplačanih reparacij je stvar notranjepravne ureditve. Možno, da v sporu država uveljavlja tako kršitev lastnih pravic kot pravic iz diplomatske zaščite posameznikov. Država mora dokazati legal standing v primeru lastnih interesov, ne bo pa uspešna pri uveljavljanju erga omnes kršitev, če niso njeni interesi neposredno prizadeti.