User:Szilveszter1999/sandbox

Ara-Kovács Attila (1953. január 14-én született a nyugat-erdélyi Nagyváradon [románul: Oradea, németül: Grosswardein]), filozófus, diplomata, publicista, politikus. /big> A nagyváradi Ady Endre gimnáziumban érettségizett (1972), majd filozófia-pszichológia-történelem szakon szerzett diplomát a Kolozsvári Egyetemen (1978). Alapítója és névadója volt az egyetlen romániai földalatti (szamizdat) folyóiratnak, az Ellenpontoknak, melynek 1981 és 1982 között nyolc száma jelent meg Nagyváradon. A folyóirat társszerkesztőivel, Szőcs Gézával, Tóth Károly Antallal és Keszthelyi Andrással 1983. november 7-én letartóztatták. Több heten át vallatták, fizikai erőszakot is alkalmazva, majd házi őrizetbe helyezték. A letartóztatásokat követő nagy nemzetközi felháborodás, valamint Tom Lantos amerikai kongresszusi képviselő. valamint a Külügyi Bizottság vezetőjének tiltakozását követően 1983. május 25-én kitoloncolták az országból. Az azóta napvilágot látott iratokból kiderült, hogy a román titkosszolgálat (Securitate) az ügyészséghez eljuttatott javaslatában még 15 év fegyház kiszabása szerepelt.

Ifjúkori évek

Tizenévesen bekapcsolódott szülővárosa kulturális életében, melyet – a kisebbségi jogokat és a nyugati kultúrát a ’70-es és ’80-as években ért – sorozatos retorziók miatt mindig átszőtt a politika. Több előadást tartott a nagyváradi Ady Körben, mely a térség irodalmi életének összefogása miatt jött létre, de fontos – a felszínen többé-kevésbé láthatatlan – ellenzéki politikai szerepet is betöltött.

Egyetemi évek

Az 1973-1978 közötti időszakban sokk cikke jelent meg; elsősorban kritikákat írt irodalmi művekről, majd filozófiai esszéi is sorozatosan megjelentek erdélyi folyóiratokban, illetve – álnéven – a vajdasági Új Symposion, valamint A Híd című folyóiratban. Szőcs Géza ebben az időben lett a kolozsvári napilap, a Szabadság hétvégi kulturális rovatának, a Fellegvárnak a szerkesztője. Ara-Kovácsnak itt is rendszeresen megjelentek cikkei. Ekkor szövődött szoros barátsággá korábbi kapcsolata Tamás Gáspár Miklóssal és Szőcs Gézával.

Ellenpontok

1979-ben vetette fel először egy szamizdat folyóirat megjelentetésének gondolatát Szőcsnek, aki ekkor Herder-össztöndíjasként beutazta a világot. Az ötletet a magyarországi és lengyelországi hasonló politikai és intellektuális földalatti tevékenység inspirálta. A majdani Ellenpontokra nagy hatással volt a Beszélő megjelenése és számos más hasonló kiadványé, épp ezért az erdélyi folyóirat gyorsan megtalálta a kapcsolatokat a magyarországi szerzőkkel és magukkal a nyomtatványok készítőivel is. Ezt Ara-Kovács tartotta kézben és koordinálta. A nyugati kapcsolatokat pedig Szőcs. A folyóirat első két száma nagyon korlátozott számban, írógéppel készült; e munka nagyobbik részét a Tóth-házaspárt, sőt olykor Ara-Kovács édesanyja vállalta magára. Ara-Kovács írta a vezércikkeket és készítette az interjúkat, illetve szerkesztette a beérkező, elsősorban magyarországi számizdatokból átvett szövegeket. Szőcs a terjesztésér volt felelős, Tóth Károly Antal és felesége pedig a folyóirat nyomtatását vállalta magára. A harmadik számtól kezdve a folyóira szitanyomással készült. 1982 tavaszán Rajk László egy szakembert küldött át Ara-Kovácshoz, aki három nap alatt megtanította neki a szitanyomást, amit ő később Tóth Károly Antallal megosztott. Ezt követően az Ellenpontokból már viszonylag komolyabb példányszámot sikerült előállítani. 1982. november 7-én, a hajnali órákban a román titkosszolgálat nyolc tisztje szállt ki Ara-Kovácshoz. Egy nyolc órán át tartó házkutatást követően Ara-Kovácsot őrizetbe vették s magukkal vitték. A kihallgatások december elejéig folytatódtak, majd miután felszámolták a szerkesztőséget, elvitték az írógépeket és a fellelt könyveket és anyagokat, Ara-Kovácsot háziőrizetbe helyezték. A következő hat hónapban gyakorta ismét beszállították a helyi Securitate központba bizonyos adatok „pontosítására”. Különösen azt követően szigorodott a rá nehezedő nyomás, hogy deklarálta: „Eszem ágában sincs feladni a folyóirat megjelentetését, hisz a történtek egyértelműen azt igazolják, egy ilyen kiadványra ma nagyobb szükség van, mint valaha.” Ara-Kovács Attila 1983. május 25-én lépte át a magyar-romén határt, egy hontalan útlevéllel a zsebében. Az Ellenpontok szellemisége A lap profilját Ara-Kovács határozta meg, s a cikkek többségét is ő írta. Az Ellenpontok nem kisebbségi jogvédő lap volt. Deklarált célja volt egy demokratikus és liberális társadalom igényének és kultúrájának megteremtése a diktatúra körülményei között. Ara-Kovács egyik cikkében azt is említi, hogy az Ellenpontok egyfajta morális lázadás a kommunista és nacionalista rendszer ellen. Rögtön azt követően, hogy november 7-én beszállították a Securitate központba, az egyik tiszt azzal indokolta az intézkedést, hogy Ara-Kovács részt vett egy, Magyarországról, a magyar hatóságok által szervezett provokatív akcióban. Mert – szerinte – az Ellenpontok, melyet ugyan még nem látott, de melynek cikkeit az Szabad Európa Rádió kivonatosan ismertette – nyilvánvalóan egy irredenta lap lehet, felforgató célokkal. Amikor később megérkeztek a lap első elfogott példányai, ugyanaz a tiszt megdöbbenve szembesült azzal, hogy az egyik folyóirat-számnak a vezető írása egy, a Kádár rezsimet bíráló esszé vált. Még nagyobb megrökönyödést okozott, amikor bebizonyosodott, hogy az Ellenpontok nem Magyarországon, hanem az orruk előtt, tényleg Nagyváradon készült.

Budapesti évek

Ara-Kovács Attila pár nappal Budapestre érkezése után megalapította a Hungarian Press of Transylvania (HPT) nevű nemhivatalos hírszolgáltató ügynökséget. Számos romániai kapcsolata a következő években ezer számra küldte hozzá az értesüléseket, melyeket megszerkesztve eljuttatott a nyugati sajtónak és a Magyarországra akkreditált követségeknek. Pár hónap múltán az Európa Könyvkiadóban kapott állást, ahol a társadalomtudományi és filozófiai műveknek volt felelős szerkesztője 1992-ig. Ezzel párhuzamosan továbbra is működtette a HPT-t és segítette a New York-i székhelyű civilszervezet, a Hungarian Human Rights munkáját. Korábbi kapcsolatai révén bekapcsolódott a már formálódó Demokratikus Ellenzék tevékenységébe, később pedig csatlakozott a Szabad Kezdeményezések Hálózatához, illetve tagja lett az ebből kinövő liberális pártnak, a Szabad Demokraták Szövetségének (SZDSZ). Miután elhagyta az Európa Könyvkiadót, egy ideig szabadúszó újságíróként működött. Tudósított a széthulló Szovjetunió korábbi befolyási övezeteiben lezajlott hol békésebb, hol véresebb eseményekről, így az 1991 januárjában, Litvániában lezajlott tömegmészárlásról, az örmény-azeri háborúról, a délszláv válságról, többször kinn volt a horvát-szerb fronton is. Egyike volt azoknak, akik még utoljára találkozhattak s interjút készíthettek a hegyekben bujkáló és kisvártatva meggyilkolt – mások szerint öngyilkosságba hajszolt – grúz elnökkel, Zviad Gamszahurdiával.

Politikai élet

Miután hazatért hosszabb párizsi és hongkongi tartózkodásáról – itt politikai elemzőként dolgozott – az SZDSZ sajtójának először főszerkesztője, majd a külügyi iroda munkatársa lett. 2002 és 2008 között a Külügyminisztérium diplomataként dolgozott. Az SZDSZ összeomlását követően – a liberális párt néhány korábbi prominensével, így Kuncze Gáborral, Magyar Bálinttal, Wittinghoff Tamással – együtt még kísérletet tettek egy megújuló liberális párt megszervezésére, ám ez kudarccal végződött. Ara-Kovács ekkor eltávolodott a pártpolitikától, de annál aktívabb lett a közéletben; cikkek százait jelentette meg az Élet és Irodalomban, a Magyar Narancsban, a HVG-ben stb. és elindította online cikksorozatát, a Diplomáciai jegyzet-et. A Magyar Bálint által szerkesztett és kiadott Magyar polip – A posztkommunista maffiaállam című mű első két kötetében ő jegyezte a külpolitikával kapcsolatos tanulmányokat. Ara-Kovács Attila 2014. július 1-én csatlakozott a Demokratikus Koalícióhoz, a párt elnöksége pedig azonnal megbízta a Külpolitikai Kabinet vezetésével. A DK 2015. február 21-én megtartott 5. kongresszusa a párt elnökségi tagjává választotta, a 2017 március 4-én megtartott 6. kongresszus pedig újraválasztotta.