User:Tanuljmegangolul/sandbox

A felnőttkori kötődés a kötődéselmélet felnőttkori párkapcsolatokban betöltött szerepével foglalkozik.

A kötődéselméletet az 1960-as és 70-es években alkották meg elsősorban a szülő-gyermek viszony kontextusában vizsgálva. Az 1980-as évek végén az elméletet a felnőttkori párkapcsolatokra is kiterjesztették. A felnőttek esetében négy kötődési típust azonosítottak:


 * biztonságos
 * szorongó–aggodalmaskodó
 * elutasító-elkerülő
 * bizalmatlan–elkerülő

A kutatók a különböző kötődési stílusok alapját képező belső munkamodellek szervezettségét és stabilitását vizsgálták, valamint azt, hogy a kötődés hogyan befolyásolja a párkapcsolatok végkimenetelét és hogy a kötődés hogyan működik a párkapcsolati folyamatokban.

A kötődéselmélet kiterjesztése
John Bowlby és Mary Ainsworth alkották meg a modern kötődéselméletet gyerekek és gondozóik tanulmányozásával. A kötődéselmélet évekig a gyerekek és gondozóik kapcsolatára fókuszált. Később, az 1980-as évek végén Cindy Hazan és Phillip Shaver alkalmazták a kötődéselméletet a felnőttkori párkapcsolatokra. Hazan és Shaver felfedezték, hogy a felnőtt párkapcsolati partnerek közötti interakciók hasonlóságot mutatnak a gyerekek és gondozóik közötti interakciókhoz. Például a párok igénylik az egymáshoz való közelséget. A párkapcsolati partnereket párjuk jelenléte megnyugtatja, távollétükben szoronganak és magányosak. A párkapcsolatok biztonságos háttérként funkcionálnak, amely segít a partnereknek szembenézni az élet kihívásaival, lehetőségeivel és meglepetéseivel. Hazan és Shaver ilyen hasonlóságok alapján terjesztették ki a kötődéselméletet a felnőttkori párkapcsolatokra.

Természetesen a felnőttek közötti romantikus párkapcsolatok sokban különböznek a gyerekek és gondozóik közötti kapcsolatoktól. Az elmélet nem azt állítja, hogy ezek a kapcsolatok azonosak, hanem azt, hogy a kötődéselmélet alapelvei mindkét típusú kapcsolatra alkalmazhatóak. A kutatók jellemzően a saját elméleti érdeklődésüknek megfelelően írják le a kötődéselmélet alapvetéseit. Leírásaik a felszínen nagyon különbözőnek is tűnhetnek. Például Fraley és Shaver a felnőttkori kötődéselmélet legfontosabb alapvetését így írják le:


 * A csecsemő-gondozó kapcsolat és a felnőttkori párkapcsolat érzelmi és viselkedési dinamikáját ugyanazok a biológiai folyamatok vezérlik.
 * A csecsemő-gondozó kapcsolatok között megfigyelt egyéni különbségek hasonlóak azokhoz, amelyeket a romantikus kapcsolatokban figyelhetünk meg.
 * A felnőttkori kötődési viselkedésben megfigyelt egyéni különbségek azon elvárásoknak és meggyőződéseknek a visszatükröződései, amelyeket az emberek magukról és közeli kapcsolataikról alakítottak ki a kötődési előzményeik alapján; ezek a "munkamodellek" viszonylag stabilak és a korai gondoskodás visszatükröződései lehetnek.
 * A romantikus szerelem a kötődés, a gondoskodás és a szex kölcsönhatásait foglalja magában.

Hasonlítsuk össze ezt azzal öt kötődéselméleti alapvetéssel, amelyet Rholes és Simpson állapítottak meg:
 * Bár az alapvető ösztönt a kötődő kapcsolatok kialakítására biológiai folyamatok hozzák létre, a gyerekek gondozóikkal kialakított kapcsolatait személyes élményeik formálják.
 * A korai kapcsolatok tapasztalatai belső munkamodelleket és kötődési stílusokat alakítanak ki, amelyek rendszer szinten befolyásolják a kötődő kapcsolatokat.
 * A felnőtt gondozók kötődési orientációja befolyással van a gyerekükkel kialakított kötődő kapcsolatokra.
 * A munkamodellek és kötődési orientációk az idő elteltével is viszonylag stabilak maradnak, de teljesen ellenállóak a változással szemben.
 * Bizonyos pszichológiai problémák és klinikai rendellenességek részben a bizonytalan munkamodellek és kötődési stílusok miatt keletkeznek.

Míg a két lista egyértelműen felmutatja a kutatók elméleti érdeklődéseiből fakadó különbségeket, ha közelebbről is megvizsgáljuk őket, akkor több azonos motívumot is felfedezhetünk. Az azonos motívumok az alábbiakat állítják:


 * Az embark biológiailag predesztináltak másokkal való kötődések kialakítására, de a kötődések kialakításának folyamatát élmények, tapasztalatok befolyásolják.
 * Az egyének különböző kötődéseket alakítanak ki attól függően, hogy milyen elvárásai és meggyőződései vannak a kapcsolatról. Ezek az elvárások és meggyőződések alkotják a belső munkamodellt, amely a kapcsolati viselkedést szabályozza.
 * A belső munkamodellek viszonylag stabilak, bár hatással lehetnek rá különböző élmények.
 * A kötődés egyéni különbségei pozitívan vagy negatívan befolyásolják a mentális egészséget és a kapcsolatokat.