User:UudisteLindEE/sandbox

Sissejuhatus
Eesti keele kõnelejaid on tänapäeval maailmas umbes 1,1 miljonit. Enamik neist (u 0,93 miljonit) elab Eesti Vabariigis.

Eesti keele lähimad sugulased liivi ja vadja keel on tänaseks praktiliselt hääbunud, sama on juhtumas isuri keelega. See paneb mõtlema, mida saaksime teha, et eesti keelt ei tabaks sama saatus.

Tänapäeva Eesti on riik, kus põhirahvuse ehk eestlaste kõrval elavad eri etnilise, kultuurilise ja keelelise tausta ning päritoluga inimesed. On ju üldteada, et kuigi Eestis on eesti keel riigikeel, ei oska paljud siin elavad inimesed eesti keelt üldse ning sageli ei peeta selle oskamist ka vajalikuks.

Mida saaksime teha, et mitmekeelses Eestis tunneks eesti keel end hästi?

Eesti keele allkeeled
Tänapäeva eesti keel on jagunenud mitmeks allkeeleks sõltuvalt kasutajate vanuselisest, piirkondlikust ja tegevusalalisest määratlusest. Allkeelteks nimetatakse keele variante, mis eristuvad kokkuleppeliste keeleliste ja sõnavaraliste erijoonte alusel. Seega kõneleja või kirjutaja peaks vastavalt suhtlusolukorrale valima sobiva allkeele.

Tähtsamad allkeeled on:


 * kirjakeel


 * ajakirjanduskeel


 * oskuskeel


 * murdekeel


 * släng


 * suuline keel


 * kirjaliku vestluse keel


 * ilukirjanduskeel

Kirjakeel on üldkasutatav normitud keelevariant, mis esineb nii suulises kui ka kirjalikus vormis, mida kasutatakse ametlikus ja avalikus kasutuses. Kirjakeele norm on kirjas uusimas õigekeelsusõnaraamatus

Ajakirjanduskeel põhineb normitud kirjakeelel, kuid on sageli kohandatud tarbija keelekasutuse järgi (nt “kollases medias” võidakse kasutada ka slängi ja argikeelt).

Oskuskeel on seotud ühiskonnas tegelevate erialade ja nende mõistestikega. Oskuskeel lähtub kirjakeele normist, kuid on sellest täpsem ja eripärase lauseehitusega. Oskuskeele alla kuuluvad näiteks seaduskeel ja teaduskeel, sõjanduskeel, meditsiinikeel jne. Uute tegevusvaldkondade arendamine nõuab keelelt ka uusi oskussõnu (nt pangandus, infotehnoloogia, meditsiin).

Murdekeel on ühe territooriumiga seotud keel. Eestis eristatakse 8 murdeala, mille erijooned on säilinud rohkem äärealadel (Joonis 1).

Släng on mingi inimrühma üldkasutatavast kõnekeelest erinev keelevorm (nt õpilassläng – õps, mata, kontra jne).

Suuline keel on spontaansem ja loomulikum keelekuju kui kirjakeel, selles osas toimub muutusi kõige rohkem. Argikeelele on omane lühendamine (nt vä`või`, ned `need`, a `aga) ja lisasõnade ja häälitsuste kasutamine (nt noh, nagu, onju, jah, ahah, ää).

Kirjaliku vestluse keele kasutussituatsioonid on vestlused MSNi vahendusel, internet jututubades ja suhtlusvõrgustikes. Kirjaliku suhtluse keeles kasutatakse kõnekeelseid jooni.

Ilukirjanduskeel on tavakeelest kujundlikum ja iseloomulike tunnustega.

Ilukirjanduskeel kasutab:

värvikat sõnastust ja lausestust;

erilist, vähetuntud, arhailist või slängisõnavara;

ülilühikesi või väga pikki ja rohkete kõrvallausetega lauseid;

sõna- ja lausekordust kunstilistel eesmärkidel;

alg- ja lõppriime;

palju kõnekujundeid;

otsekõnet ja dialoogi;

mina-vormis jutustust;

emotsionaalseid vahendeid: hüüdlauseid, kolme punktiga lõppevaid lauseid, mõttekriipse, retoorilisi küsimusi;

üllatuslikku tekstivormistust;

kirjakeele normide eiramist.

Mitmekeelne Eesti
Ametlikult on Eesti ükskeelne riik, kuid tegelikkuses kõneldakse siin paljusid keeli.

2016. aastal oli eesti keelt emakeelena rääkijaid 68,4%, vene emakeelega elanikke oli 29,6% ning muu emakeelega 2% (Joonis 2).

2017. aastal läbiviidud Eesti keeleseisundi uuringus (tellija: haridusministeerium) selgus, et eesti keele staatus on tugevam kui kunagi varem ning senisest enam tuleks Eestis soosida mitmekeelsust. Sama uuringu tulemused ütlevad, et kuigi eesti keele positsioon on tugev, ei ole see nii igal pool Eestis (nt Ida-Virumaal ja Tallinnas on palju vene keelt kõnelevaid inimesi ning sellel on sügavad ajaloolised põhjused) (Joonis 3).

Eesti keel haavatavam ka kõrghariduses (palju võõrkeelseid üliõpilasi, mõnedel erialadel on ainult ingliskeelne õpe) ning teaduses (teadusartiklid ja uurimused kirjutatakse inglise keeles).

Uuring tõstab ka esile, et senisest enam tuleks soosida mitmekeelsust ning toetada eesti keele kõrval ka teiste keelte õpet, alustades juba lasteaias.

Enamik Eesti elanikest ongi mitmekeelsed, mis väikese rahva puhul on lausa eluks vajalik.

Seejuures mitmekeelne eestlane, kes valdab inglise, saksa, vene, soome ja muid keeli ning tuleb vastavates kogukondades kenasti toime, võib omaks ja südamelähedaseks pidada vaid eesti keelt (Verschik 2017).

Rahvastikuteadlaste hinnangul ootab 2030. aastate Eestit tööjõupuudus ja suur hulk sisserändajaid, muuhulgas Aafrikast ja Aasiast.

See võib tähendada selgeid erikeelseid piirkondi Tallinna ümbruses ja mujalgi, “kolme-nelja erinevat Eestit”. Nii või teisiti saab sisserändajate suhtluse baasiks tõenäoliselt inglise keel, mida eestlasedki aasta-aastalt meelsamini kasutavad.

Nii või teisiti - eesti keele ja eestlaste identiteedi säilimisele ei ole ohuks mitmekeelsus ega eesti keele arenemine ajas, vaid eraldatud ühiskonnagrupid, kes eesti keelt ei räägi ja kellel puuduvad kokkupuutepunktid eestlastega, kirjutab inimarengu aruande toimetaja, keeleteadlane Anna Verschik (Vershik 2017).

Küsimus on, kuidas tagada, et mitmekeelses Eestis säiliks eesti keel põhikeelena. Mida teha, et muukeelsed lapsed ja noored tahaks eesti keelt õppida ja selles suhelda? Kuidas teha sisserännanutele eesti keele õpe kättesaadavaks ja selle õppimise vajadus arusaadavamaks? Tähtis roll siin on keelepoliitikal.

Keelepoliitika
Eestis on riigikeel eesti keel ning see on kirjas põhiseaduses.

Eesti keele kujunemine riigikeeleks algas Eesti Vabariigi sünniga.

Eesti Vabariik kuulutati välja 1918. aasta veebruaris. Esimest korda räägiti eesti keelest kui riigikeelest 4. juunil 1919. aastal vastu võetud eelkonstitutsioonilises aktis „Eesti Vabariigi valitsemise ajutine kord“.

Ühe suhteliselt väikese kõnelejaskonnaga keele jaoks oli vähemuskeelest riigikeeleks saamine tohutu hüpe. Enne seda oli siin ju sajandite jooksul asju aetud taani, saksa, rootsi ja vene keeles.

Eesti Vabariigi esimene keeleseadus võeti vastu 1934. aasta novembris ning see jõustus 1. jaanuaril 1935. Seadus sätestas, et riigi ja kohaliku omavalitsuse asutuste asjaajamiskeel on eesti keel (Tomusk 2015).

Eesti keele säilimine on eesti kultuuri ka ja Eesti riigi säilimise alus. Kuid keel on ka pidevas muutumises. Küsimus on, kas keele areng võib ohustada eesti keele säilimist.

Keelepoliitika tänapäeval
Eestis reguleerivad keelepoliitikat päris paljud seadused ja õigusaktid, näiteks:


 * Eesti Vabariigi põhiseadus


 * Keelesedadus


 * Haridusseadus


 * Põhikooli- ja gümnaasiumiseadus


 * Eesti kirjakeele normi rakendamise kord


 * Nimeseadus


 * Kohanimeseadus


 * Eesti keelenõukogu põhimäärus


 * jpt

Keelevaldkonda korraldab haridus- ja teadusministeerium.

Keeleseaduses reguleeritakse eesti keele ja võõrkeelte kasutamist suulises ja kirjalikus asjaajamises, avalikus teabes ja teeninduses, eesti viipekeele ja viibeldud eesti keele kasutamist, eesti keele oskuse nõudeid ja hindamist, seaduses ja seaduse alusel sätestatud nõuete täitmise riiklikku ja haldusjärelevalvet ning vastutust seaduse nõuete rikkumise eest.

Järelvalvet eesti keele nõuete täitmise üle teostab Keeleinspektsioon. Inspektsioon võib nõuete mittetäitmise korral teha isikutele ja ettevõtetele ettekirjutusi võ määrata karistusi (hoiatus, rahaline trahv).

Keelepoliitika Euroopa Liidus
Eesti on osa Euroopa Liidust ning Euroopas peetakse keelelist mitmekesisust rikkuseks. Seetõttu on Euroopa Liidu keelepoliitika üks eesmärke see, et lisaks emakeelele (esimesele keelele) oskaks iga Euroopa kodanik vähemalt kahte võõrkeelt.

Otsustusõigus keelepoliitika vallas kuulub muidugi liikmesriikidele. Liikmesriikide ametlikud keeled on ka EL-i ametlikud keeled.

Kuid Euroopa Liit pakub suuniseid ja rahastust liikmesriikide tegevuste toetamiseks, koordineerimiseks ja täiendamiseks. Näiteks 2014. aastal alustas EL-i haridus-, noorte- ja spordiprogramm Erasmus+, millega toetatakse õpirännet, strateegilisi koostööprojekte ja poliitikareformide läbiviimist.

Kokkuvõte
Eesti keel on riigikeel, see on omariikluse sümbol ning seetõttu on paljude jaoks oluline eesti keelt rääkida ja säilitada. See aga ei tähenda, et teised keeled ei oleks lubatud ja neid ei tohiks kasutada. Mitme keele oskamine annab avarama silmaringi ning rohkem võimalusi.

Keele säilimise seisukohast on oluline pigem see, kas keelel on piisavalt funktsioone, mida selles keeles teha saaks. Kas me saame eesti keeles hakkama igas valdkonnas? Kas inimesed ise tahavad seda keelt kasutada ja seda järgmistele põlvedele edasi anda? Kui jah, siis see keel ei hääbu.

Väike rahvas on palju haavatavam kui suurrahvas. Piirideta suhtlus toob kaasa ka niisuguseid mõjusid, mis muudavad meie suhtumisi ja hoiakuid. Siin on eesti keelele kaks ohtu: inglise keele pealetung ning hoolimatus kirjakeele suhtes.

Hoidkem ja armastagem siis emakeelt!

Välislingid
[https://www.eki.ee/books/ekk09/index.php?p=1&p1=1 Erelt, M., Erelt, T., Ross, K. Eesti Keele Instituut. Eesti keele käsiraamat 2007]

[https://www.hm.ee/et/tegevused/euroopa-liit/keelepoliitika Haridus- ja teadusministeerium. Euroopa Liidu keelepoliitika]

Hennoste, T., Pajusalu, K. Eesti keele allkeeled: õpik gümnaasiumile. Eesti keele sihtasutus, 2013 [https://www.sirp.ee/s1-artiklid/varia/emakeele-vaartus/ Kasik, R. Emakeele väärtus. Sirp, 22.06.2018] Kivi, S. Uuring: mitmekeelsust tuleks senisest enam soosida [https://blog.stat.ee/2017/03/13/kui-palju-raagitakse-eestis-eesti-keelt/ Statistikablogi. Kui palju räägitakse Eestis eesti keelt?]

Verschik, A. Suurim oht eesti keelele - isoleeritud ühiskonnagrupid

[https://www.ajakiri.ut.ee/artikkel/475 Zirnask, M. Mitmekeelne eesti keel. Tartu Ülikooli ajakiri UT]

Kirjandus

 * Hennoste, Pajusalu Eesti keele allkeeled : õpik gümnaasiumile ISBN 978-9985-79-560-6

Lisad
Joonis 1. Eesti keele murded

Siin peaks pilt olema

Joonis 2. Rahvastiku jaotumine emakeele järgi

Siin peaks pilt olema

Joonis 3. Eesti keele rääkijate osatähtsus maakonniti

Siin peaks pilt olema