User:Vampiri iz Kisiljeva

Petar Blagojević je bio seljak iz Srbije za koga se vezuje legenda da je posle smrti postao vampir. Živeo je krajem 17. veka, pocetkom 18. veka. Umro je u selu Kisiljevu kod Velikog Gradišta 1725. godine. Nakon njegove smrti, devet osoba je umrlo u selu. Pre njihove smrti ljudi su se žalili da im umrli Petar Blagojević dolazi u snove i da ih davi. Na dan posle svoje sahrane Petar Blagojević se javio u snu svojoj ženi i trazio joj njegove opanke. Ona je nakon svih tih dogadjaja pobegla iz sela. Svi meštani tog sela su odlučili da odu i da od tadašnje austirijske vlasti zatraže da se otvori njegov grob. Na zaprepašćenje austrijske vlasti dozvolili su im da otvore grob. Sa meštanima sela krenuli su pisar, austrijski komandant i nekoliko vojnika. Kada su otvorili grob, telo mu nije trulilo, a na usnama je imao svežu krv. Meštani sela su probili kolac kroz njegovo srce i spalili telo. Austrijski pisar koji je bio na mestu dešavanja, sastavio je zapisnik o celom tom slučaju. Zapisnik se čuva do danas u bečkim arhivima. Austrijski službenik Frombald je napisao detaljni izveštao o ovom slucaju koji je objavljen u bečkom časopisu Wienerisches Diarium (bečki dnevnik, izveštaj pod nazivom"Vampir von Kisilevo"), spada u prva pominjanja vampirizma u Evropi novijeg doba, članak je preveden na više jezika i učestvovao je u "vampirskog maniji" u Engleskoj, Francuskoj i Nemačkoj. Od tada reč vampir postaje prva srpska reč koja se u svim drugim jezicima izgovara isto-vampir. Nakon tog dogadjaja kasnije nastaju sve knjige i filmovi koji su zasnovani na priči o vampirima.

Dogadjaj koji se desio u selu Kisiljevu vezan za Petra Blagojevića i priče o vampirima nije jedini. Nekoliko godina nakon Petra Blagojevića pojavljuje se Ruža Vlajna vampirica. Nakon njene smrti mestani sela Kisiljeva počinju da primećuju cudne dogadjaje slične koji su se dešavali za vreme Petra Blagojevića. Ruža Vlajna nije bila krvoločna kao Petar Blagojević, već je samo imala običaj da prepada meštane koje bi uhvatio mrak u blizini groblja. Ruža Vlajna razbijala je tepsije, lonce zaboravljene u dvoristu, čangrljala lancima od kofe na bunaru i meštanima je u toku noći dolazila i drmala krevete. Meštani sela su je vidjali kako hoda i igra po površini Dunava, kada bi s vode ugledala nekog seljanina pozivala bi ga po imenu da dodje da joj se pridruži u nameri da ga navadi da se udavi. Meštani sela nisu mogli nista da učine kako bi je sprečili jer nisu znali gde se nalazi njen grob pa su obavestili njenu rodbinu o tome šta se dešava. Njena rodbina je čekala zajedno sa ostalim meštanima sela da se Ruža Vlajna ponovo pojavi i zaigra na Dunavu da bi pokušali da je ulove. Kada se Ruža Vlajna pojavila njena rodbina i svi meštani krenuli su ka Dunavu da je ulove. Kada su stigli do Dunava, videli si Ružu Vlajnu kako igra da površini vode. Kada su shvatili da joj ne mogu ništa, meštani sela su počeli da beže ka svojim kućama ali je njena rodbina ostala i počela da je moli da se smiri i da se nikome više ne prikazuje. I na kraju je tako i bilo. Ruža Vlajna se vise nije ukazivala meštanima sela. Nakon ovog dogadjaja meštani sela su poceli da skidaju opanke pokojnicima u nameri da ih sprece da hodaju unaokolo, tako da su u selu ljude sahranjivali bez opanaka.