User talk:AdalineGyrffin/sandbox

1. Малко история Съществена част от информатиката е програмирането. Преди 20 - 25 години програмирането беше дейност, в която малцина бяха посветени. Компютрите бяха огромни, а езиците напрограмиране - тайнствени кодове от нули и единици. Писането и тестването на програми бе трудоемък, а понякога и отегчителен процес. Програмите се пишеха на специални бланки, скед това се пренасяха на перфоленти или перфокарти и в такъв вид се предаваха в изчислителния център. Там се налагаше да чакат на опашка, за да бъдат въведени в компютъра. След обработка от няколко секунди, а понякога и часове, компютърът възмутено съобщаваше: В програматаима грешка. Бедният автор разбираше товадни след написването на програмата - коагот вече съвсем бе забравил какво е имал предвид. В тези години се роди поговорка "Ако една програма тръгне веднага, в нея със сигурност има грешка". След време нещата изглеждаха толкова трагично. Възникваха по - удобни за ползване системи. При тях бе осъществена възможност за телефонна връзка между централния компютър и множествототерминали, всеки от които можеше да бъде поместен на бюро. (Такива терминали сигурно сте виждали в бюрата за продажба на самолетни билети.) При тях се осъществява диалог с компютъра, при който всеки потребител има чувството, че само той работи с компютъра. Картината коренно се измени, когато се появиха микрокомпютрите - малки по обем и много по - евтини от старите събратя. Те се различават от големите компютри по своите размери и по обема на информацията, която могат да обработват. Наблюдава се тенденция на намаляване на размеран компютрите, увеличаване на скоростта на обработката наиформация и обема на паметта им. Вече има компютри с размерина книга и дори на малък бележник. Друга важна тенденция е използването на мощта на компютрите и на информатиката, от една страна, и на телекомуникационните средства - от друга. Появи се терминът "телематика". Днес хората могат да общуват с електронна поща независимо от разстоянието, на което се намират, и да имат достъп до богата текстова, графична, звукова и видеоинформация (мултимедия)неависимоо от разстоянието до компютъра, където тази информация е съхранена. Съвременните компютърни системи са ориентирани към потребители от всички области на науката, техниката, културата, изполват се и за забавление. Диалогът с тези системи е изключително опростен: изплозва се устройство с подходящи програми (икони). Прогнозите сочат, чеслед 5 - 10 годинни компютрите ще бъдат толкова разпространени, колкото телевисорите и калкулаторите. 2. На какъв език дапрограмираме Изборът на език за програмиране е свързан с естеството на задачите, с които човек се занимава. Ето защо този избор е много важен - по - важен е дори от изобра на компютър. От какво трябва дасе ръководим, когато избираме зика за общуване с компютъра? Най - удобен за всеки потребител е родния му език, но компютрите все още не разбират добре естествените езици. Ако изберем родния си език на даден компютър (т. нар. машинен език), няма да имаме нужда от преводач (програма транслатор), ноза използването му се изисква специална подготовка и много ненужни усилия. Естествено е да се търси междинно решение. С въвеждането на персоналните компютри потребители бяхаокуражени да изучават и изплозват езика на програмиране Бейсик. Той съдържа ключови думи (наанглийски език), с помощта на които се описват интрукциите, предназначени за компютъра. Важна характеристика на Бейсик е, че използва речник със строго фиксирано съдържание. Това го отличава от естествените езици и затруднява работата с него. Съществено по - удобни за работа са езиците, които позволяват разширяемост на речника си - потребителят има възможност да дефинира нови думи. По този начин решението на една задача може да се програмира по съвсем естествен начин, дори с термини от съответната предметна област.