User talk:Ahmabd

Kärnvapen och Medicin Kärnvapen är ett vapen som innehåller kraften från kärnklyvning och som används för att skydda landet eller för att hota de andra länder i krig. Kärnvapen bygger på fission. Fission uppstår då en neutron tränger in i en tung atomkärna, som t.ex. uran, kan kärnan klyvas i mindre fragment. Vid reaktionen utsänds neutroner och gammastrålning samt frigörs stora mängder energi. De utsända neutronerna kan tränga in i andra tunga atomkärnor och sätta igång nya fissionsreaktioner- en kedjereaktion har startat. Det som händer när bomben träffar jorden är att det blir delning mellan atomerna och det kallas fission, när de samlar ihop så det gör en el-gnista, då blir det explosionen. Och det händer samma sak med atom bomb till exempel, där finns en rörande huvud som har känsligt maskin insidan, när bomben kraschar med jorden så kommer huvudet att dra inne och göra kollision med atomerna så blir explosionen. De sakerna som händer före och efter explosionen blir: A. Kritisk massa >>> värmeutveckling >>> kedjereaktion. En atom bomb måste innehåll c.a. 50kg uran eller 16kg plutonium för att kritisk massa ska kunna uppnås. Vid kritisk massa så kommer varje klyvd atomkärna i genomsnitt ge upphov till mer än en ytterligare klyvning. På det sättet startas en kaskad av kärnklyvningar och man har fått en kedjereaktion.

B. Bombens explosion har tre resultat när den detonerar: 1. Tryckvågen 2. Eldstorm som resultat av temperatur höjning 3. Radioaktivitet 4. Electromagnetic pulse Atombomben t.x. klyver av de klyvbara isotoperna plutonium -239 eller uran -235. Styrkan i en atombomb mäts i kiloton och megaton av trotyls spängkraft. 1 kiloton motsvara 1000 ton trotyl. Effekten av en kärnladdning beror till stor del på vilken höjd man låter den detonera. En höghöjdsdetonation innebär att vapnet sprängs i den övre atomsfären. Så högt att varken tryckvåg eller strålning kan skada något på marken. Den typiska användningen utgörs av en luftdetonation, vilket innebär att bomben sprängs på en höjd på upp till några kilometer över markytan. Genom en luftdetonation maximeras området på marken som utsätts för bombens tryckvåg. Denna metod är effektivast mot oskyddade mål, såsom städer, trupper, fartyg och t.o.m. mot flygplan i luften (fiendens inkommande atombombare). Bomberna över Hiroshima och Nagasaki var luftdetonationer. Ljus och värmestrålningen bländar eller förstör synen under lång tid. Värmestrålningen ger kraftiga brännskador och får brännbara material att spontant antändas. Omfattningen av detta beror naturligtvis på avståndet och laddningens storlek, men vid nollpunkten (platsen omedelbart under detonationen) kan man normalt räkna med en omedelbar förångning av allt levande och att sten och berg förvandlas till glas. Och den här tabellen visar hur mycket är bombens effekt: Effekt	1 kt 10 kt	100 kt	1000 kt Joniserande strålning 50% omedelbar temporär utslagning	600 m	950 m	1400 m	2900 m Joniserande strålning 50% fördröjd dödlighet	800 m	1110 m	1600 m	3200 m Tryckvåg 50% utslagna	140 m	360 m	860 m	3100 m Värmestrålning 50% utslagna, andra gradens brännskador genom uniform	369 m	1110 m	3190 m	8020 m

Kärnkrafts historia: Det började med upptäckten av fissionsprocessen i Berlin år 1938 av Otto Hahn, Lise Meitner och Frizt Strassman. Atomfysiken hade börjat växa under den senaste delen av 1800-talet i och med att förbättrade metoder utvecklades för att studera atomspektra. Man var vid denna tid inte helt övertygad om att atomen existerade. J.J. Thomsons upptäckt av elektronen 1897 inledde en intensiv utvecklingsperiod inom atomfysiken med Niels Bohrs atommodell 1913 och kvantmekanikens framväxt 1925 som höjdpunkter; se vidare atom. Atomfysiken stod under 1900-talets första decennier i centrum för utvecklingen inom fysiken, en position som sedan kom att intas av kärnfysiken och längre fram av elementarpartikelfysiken. En renässans inom atomfysiken har dock skett under 1970- och 80-talen i och med utvecklingen av laserspektroskopin och datortekniken, som möjliggjort helt nya experimentella och teoretiska studier av atomära system. Den första använda atombomben hade namnet Little Boy, och släpptes över Hiroshima klockan 8:15 den 6 augusti 1945 av Boeing B-29 bombaren Enola Gay. Bomben uppskattas haft en sprängkraft på mellan 10 och 20 kiloton, vilket innebär att endast 1% av uranet genomgick fission. Detta kan jämföras med moderna laddningars 15-20%.

Många länder i denne världen hade motstånd mot kärnvapen, och en av de är Sverige för att detta landet hade också tänkte att ha kärnvapen för att skydda sitt eget land från sina grannar på den där tiden. Men de flesta människor i Sverige sa (Nej!) till detta, så sen hade Sverige börjat med att använda kärnkraften för att göra el och andra fördelaktiga saker.

Medicinen är en rad av många upptäckter. Läkekonst eller den medicinska behandlingen av sjukdomar och försöken att lindra smärta var ursprungligen en uppgift för kvinnorna, men blev tidigt föremål för professionella strävanden från männens sida. Redan under 2000-talet f.Kr. fanns professionella läkare i Mesopotamien och Egypten. I Grekland omtalas läkare som en särskild yrkesgrupp redan ca 700 f.Kr. Under senantiken påverkades medicinen av filosofiska och religiösa tvister och fick en mer abstrakt och dogmatisk karaktär. Redan under medeltiden knöts medicinen till universiteten, vilket förstärkte dess teoretiska karaktär och vidgade klyftan mellan läkarna och de praktiskt verksamma kirurgerna. Vetenskapligt sett var 1700-talet något av en gyllene tid i medicinens historia. Storslagna system över sjukdomarnas karaktär och indelning formulerades, flera översiktliga läroböcker publicerades, och tilltron till medicinen föreföll att öka, liksom förtroendet för de dietföreskrifter och levnadsregler som antogs kunna förhindra sjukdomars uppkomst. Men mycket få människor hade möjlighet att konsultera en läkare, och även om de lyckades träffa en sådan, så var dennes förmåga att ställa en riktig diagnos mycket begränsad och behandlingen ofta schablonmässig. Genom att man byggde sjukhuset fick läkarna kring sekelskiftet 1800 i städer som Paris och Wien betydligt bättre möjligheter att ställa diagnos genom att de kunde jämföra patienter med likartade symtom och pröva olika behandlingsmetoder. Tillkomsten av den kliniska medicinen skapade också förutsättningar för en förbättrad läkarutbildning och för utvecklandet av statistiska metoder, som alltsedan dess varit den praktiska medicinens viktigaste vetenskapliga redskap. 1. Under 1880-talet utvecklades den medicinska vetenskapen fort. De patologiska anatomerna beskrev utförligt vilka konsekvenser de olika sjukdomarna fick för kroppens organ. 2. Kunskaperna om kroppens beståndsdelar förbättrades genom att de olika organen beskrevs, vävnaderna analyserades och cellerna upptäcktes. Den snabba utvecklingen inom de biologiska vetenskaperna under denna tid medförde att även den medicinska forskningen fick ökat anseende. 3. Tillsammans bildade allt detta förutsättningarna för det stora vetenskapliga genombrott i medicinen som kom med bakteriologin under 1800-talets sista decennier. I och med detta fick den naturvetenskapliga forskningen för första gången direkt betydelse för läkekonsten. Från seklets mitt fick de fysiologiska och kemiska undersökningsmetoderna en allt större betydelse för den medicinska diagnostiken. Regelbunden temperaturmätning, undersökning av hjärtats och lungornas kapacitet och studier av ryggmärgsvätskan efter punktion av ryggmärgskanalen är några av många exempel på detta. Röntgenundersökningarna och elektrokardiogrammen från sekelskiftet eller tiden strax därefter bildade upptakten till den allt mer tekniskt orienterade utvecklingen inom diagnostiken under 1900-talet. För kirurgins vidkommande innebar de bedövningsmetoder som utvecklades kring 1800-talets mitt, den förbättrade hygienen inom sjukvården under seklets andra hälft och steriliseringen av operationsrummen och operationsinstrumenten en drastisk förbättring av möjligheterna att genomföra större operationer. Den snabba kunskapstillväxten ledde till en ökad specialisering bland de medicinska forskarna, och under 1900-talet fick detta stor betydelse både för sjukvårdens organisation och för läkarnas arbetsuppgifter. Sjukdomspanoramat har delvis som en följd av detta förändrats så, att cancer, hjärt- och kärlsjukdomar och de psykosomatiska och psykiska sjukdomarna blivit relativt sett mycket vanligare, vilket ställt den medicinska vetenskapen inför nya och minst lika svåra utmaningar som de stora infektionssjukdomarna. En annan viktig faktor som bidragit till det förändrade sjukdomspanoramat är den förändrade medellivslängden. I och med att många människor nu blir mycket gamla ökar andelen cancersjukdomar och hjärtsjukdomar också absolut. Och en av de största upptäckterna i medicinens historia var Penicillin.