User talk:Aleksa2401

Venčanje (Fjodor Tjutčev)

Crkvi se uputih, velim, dobro je za dušu, Kad tamo narod, gozba i trube. Najednom sve utihnu, I u crkvu uđe.

Na vratima stajah, bez svečanog odijela, Da ne kvarim idilu ljubavi rane. U toj tami hramovnog ždrijela, Svijeće dvije prstima zamotane.

Nevjesta, naspram ikona jednaka, Pod kameni suzama vlaži. I dok vani vije se barjak do barjaka, Pogledom ona svoju majku traži.

Koraknuh jednom, nejasno mi bi, Potom začuh riječi zvonke, "Majčice, majko, obećaj mi jedno, Ognjište moje ostaće moje."