User talk:Angelina angelova

== '''Амнести Интернешънъл ''' ==

Хронологично развитие на Амнести Интернешънъл През 1961г. Британският адвокат Питър Бененсън стартира кампания наречена „Зов за Амнистия 1961“ чрез публикуването на статията „Забравените Затворници“ в британския в. Обзървър. Вдъхновена от освобождаването на двама португалски студента, тази статия се счита за „генезиса“ на организацията Амнести Интернешънъл, тъй като публикуването ѝ провокира международна медиина реакция в целия свят. Откъси от статията: •	„Ето защо започваме „Зов за Амнистия 1961г. Кампанията, която започва днес е резултат от инициативата на група адвокати, писатели и редактори в Лондон, които споделят подчертаващата фраза на Волтер: Мразя мненията ти, но съм готов да умра за правото ти да ги изразиш.“ •	Затворниците на Съзнанието се дефинират като: Всеки човек, който има физическа забрана (затвор и др.) да изрази (с думи или символи) мнение, с което той искрено вярва и не провокира или учи на човешко насилие.

•	Техниката за публикуване на лични човешки истории на редица затворници, контрастиращи политиката, е нова. Приета е, за да избегне съдбата на предишки кампании за амнистия, които обикновено се грижат повече за публикуването на политическите гледни точки, отколкото за хуманитарните си цели.

•	Най-бързият начин за освобождаване на Затворници на Съзнанието е публичността, особено публичността сред техните сънародници.

•	Успехът на 1961 Кампания за Амнистия зависи от това колко силно може да се състезава с общественото мнение. Също така зависи от това колко всеобхватна е кампанията в самата си композиция, международна по характер и политически независима по посока.

•	Преди 100г. натискът на мнението е довел до еманципацията на робите. Сега е ред на отново на човека да настоява за същата свобода на съзнанието си, както за свободата на тялото си. (из „The Forgotten Prisoners“, The Observer; 1961г., Peter Benenson)

Десетилетието на 1960г. – 1970г. съдържа активният разстеж на тази международна организация. През 1962г. името е сменено от „Зов за Амнистия 1961“ на „Амнести Интернешънъл“. С всяка изминала година броят на освободението затворници от натиска на кампаниите на организациите нараства. След като Питър Бененсон е обявен за президент и Международният Секретариат се мести в Лондон, през август 1964. ОН дава консултативен статут на Амнести Интернешънъл. Това е голяма стъпка за организацията и едва година по-късно тя издава първият си доклад. Спонсорира резолюция в ОН за премахване на смъртната присъда за мирни политически обиди. Същата година, 1965г., стартира и Кампанията на Картичките, която е актуална и до днес. През 1969г., след като Амнести Интернешънъл получава консултативен статут и от ЮНЕСКО, се приема Международната Конвенция за елиминация на всички форми на расовата дискриминация. По това време вече има 2000 освободени затворника. През 1971г. Амнести Интернешънъл чества 10-годишен юбилей и стартира първата си кампания за премахване на мъчението, като през 1973г. ОН открито признава резолюцията на Амнести Интернешънъл за отмяна на мъчението.