User talk:Ciupeiualexandra

Fabricarea biscuiţilor

Biscuiţii sunt produse obţinute prin coacerea unui aluat ştanţat preparat din făină. Apă, zahăr, lapte, etc., care se afânează pe cale chimică (în special cu bicarbonat de sodiu împreună cu carbonat de amoniu). Datorită materiilor prime din care se prepară, biscuiţii sunt produse care au o mare valoare alimentară, iar datorită umidităţii lor reduse, biscuiţii se pot conserva timp îndelungat (circa 6 luni). După conţinutul de zahăr şi de substanţe grase, biscuiţii se împart în două categorii mari, şi anume: - biscuiţii glutenoşi, care au un conţinut de maximum 20 % zahăr şi maximum 12 % grăsime (biscuiţi obişnuiţi, figurine, “Sport”, “Aperitiv”, etc.); - biscuiţi zaharoşi (fragezi), care conţin maximum 20 % zahăr şi maximum 12 % grăsime (biscuiţi “Victoria”, “Petit-beurre”, cu cacao, etc.). Materii prime şi auxiliare Pentru fabricarea biscuiţilor se întrebuinţează următoarele materii prime şi auxiliare: - substanţe făinoase : făină şi amidon; - substanţe grase : unt de vacă, grăsimi vegetale comestibile hidrogenarte (plantol, margarină, etc.); - substanţe zaharoase :zahăr, glucoză, miere, zahăr invertit şi altele; - lapte de vacă în stare proaspătă sau sub formă de praf, brânză şvaiţer, brânză tip Olanda, etc. ; - ouă de găină proaspete sau sub formă de praf; - cacao praf; - substanţe pentru îmbunătăţirea gustului şi aromei, cum sunt: acizii alimentari (de exemplu acizii citric şi tartric), arome diferite (de rom, vanilie, lămâie), sare de bucătărie, piper, mac, susan, etc. ; - substanţe pentru afânare (bicarbonat de sodiu şi bicarbonat de amoniu). Pentru fabricarea biscuiţilor se foloseşte făină fină. Materiile prime şi auxiliare pentru fabricarea biscuiţilor se depozitează în încăperi speciale care, în funcţie de condiţiile mediului, se împart în : - depozite la temperatura mediului înconjurător, pentru făină, amidon, substanţe zaharoase, praf de cacao, etc. ; - depozite frigorifere, pentru substanţe grase, produse lactate, etc. Substanţele aromate, puternic mirositoare şi afânătorii chimici se depozitează în încăperi separate, în vase de sticlă, în cutii de tablă cositorită, închise ermetic (de exemplu carbonatul de amoniu) sau în saci de hârtie, care se introduc în butoaie de placaj sau de carton (de exemplu bicarbonatul de sodiu.