User talk:FenomeniMisterije

Misteriozna Žena u Crnom
--Fenomeni (talk) Od pocetka 1988. godine, stanovnici Istre i Hrvatskog primorja bili su opsjednuti misterioznom ženom u crnom. Price i glasine o tajanstvenoj ženi dobivale su nove dimenzije. U izvješcima s lica mjesta reporteri su se pozivali na medicinsko osoblje Stanice za hitnu pomoc u Pazinu. Oni su, navodno, vidjeli misterioznu neznanku. Zaustavljala je osamljene automobile koji su prolazili kroz tunel Ucku. U razgovoru s vozacima proricala im je sudbinu, a potom bi misteriozno nestajala iz automobila. Price su poprimile alarmantne dimenzije pa je i policija sve cešce kontrolirala i nadzirala tunel Ucku i prilazne ceste. Fantazija i mašta zasigurno su davale ton nevjerojatnim pricama, zgodama i nezgodama vozaca sa ženom neopisive ljepote. Njezin izgled postajao je u svakoj prici sam sebi svrha. Vizualnost nepoznate žene u crnom izmamljivala je uzdahe muškaraca. Ni žene nisu bile nezainteresirane za pojavu ljepotice s Ucke. Otkriven identitet ? Ali, bez obzira na to što su policijske postaje dobivale na stotine telefonskih poziva, tajanstvenoj ženi nitko nije mogao uci u trag. To je još više pojacavalo interes za neznankom pa su mnogi vec poceli vjerovati da je rijec o nadnaravnoj pojavi. O ukazanju, o Gospi. Osnova za takva vjerovanja nadena je u cinjenici što misterioznu ženu stvarno nitko nije vidio, a iz prica su je svi "znali", cak i pojedinosti njenog izgleda.

Gotovo sav domaci tisak poceo je sve više davati prostora misterioznoj ženi s Ucke, a talijanska TV (RAI 3) narucila je od kolega iz rijeckog dnevnika "A voce del popolo" specijalni izvještaj. Rijecke kolege poslale su pricu, ali pricu koja nije ništa otkrivala. Samo je potvrdivala znane cinjenice. I onda, kao grom iz vedra neba - jedan naš dnevni list donosi ekskluzivnu reportažu u kojoj se tvrdi da je raskrinkana tajna crne žene ! Navodno je rijec o jednoj djevojci rodenoj 1968. godine, u malom mjestu u Istri. Odavno poznata kao pacijentica psihijatrijskih klinika, djevojka je proglašena misterioznom ženom iz tunela. U izvješcu s lica mjesta reporteri navode imena medicinskog osoblja Stanice za hitnu medicinsku pomoc u Pazinu. Oni su, navodno, vidjeli misterioznu neznanku, obavijestili policiju, a kasnije je sve išlo uhodanom metodom. Nakon ispitivanja, nedvojbeno je ustanovljeno da djevojka nije u takvom psihofizickom stanju da bi se i dalje nesmetano i bez kontrole kretala sama. Odmah je smještena u Psihijatrijsku kliniku pulskog Medicinskog centra. Uz izvještaj o otkrivanju crne žene, novinari su naveli i podatak da je navodno "baš prethodne noci" imala seksualni odnos s jednim našim poznatim estradnim umjetnikom iz Opatije. Naravno, to je popraceno "pricom" neznanke da od 01. Maja, 1988. godine cesto stopira, ali kad bi je muškarci uzimali u auto, iskoristili bi je, a potom izbacivali iz automobila !? Što je istina? Navoditi takve pojedinosti takoder je smiono kao što je pretenciozno tvrditi da se pojavila Gospa na Ucki. Osoba s navedenim karakteristikama ocigledno spada u grupu bolesnika s dijagnozom shizofrenia. Tvorac pojma shizofrenie je Eugen Bleuler koji je 1911. godine, razlicite psihopatološke promjene kod licnosti nazvao tim imenom. Osnovna karakteristika takvog bolesnika je intelektualno propadanje. Karakterizira ga oslabljeno prosudivanje, zakocenost misaonog toka, smanjena mentalna aktivnost, afektivna tupost i gubitak energije. Jednostavnije receno, shizofrenia je poremecaj cjelokupne licnosti. Na pitanje "Je li kod vas stvarno primljena zgodna djevojka kojoj je hobi stopiranje u tunelu Ucka ?", pulski lijecnici odgovaraju : "Imamo mnogo pacijenata koji stopiraju."Time, naravno, nije iskljucena mogucnost da je 20-godišnja djevojka iz Istre stvarno stopirala i bolnicki automobil iz Pazina, ali smo isto tako daleko od odgovora je li todjevojka o kojoj se u to vrijeme tako mnogo pricalo. Gospa i nadalje prisutna.

Nemoguce je jednim novinskim clankom eliminirati sva dotadašnja nagadanja. Naprotiv! Price o Gospi sada dobivaju još fantasticnije konture. U javnost je dospjela i prica policije. Radi se, naime, o zagonetnom ubojstvu izvršenom 1986. na obroncima Ucke. Tako je, naime, švicarskim policajcima izjavio jedan švicarski gradanin koji je 1988. uhicen pod sumnjom da je izvršio jedno ubojstvo. Kad ga je švicarska policija ispitivala, ispricao im je o svom susretu s jednim nepoznatim mladicem koji se odigrao 1986. u Opatiji. Jednu su vecer zajedno otišli na obronke Ucke zbog istih seksualnih sklonosti, ali ga je Švicarac kasnije ubio i kasnije leš zapalio. Nešto je u njega ušlo i tako je morao uciniti, kao što je vec ucinio u Americi, a poslije i u Švicarskoj. Bilo je to jace od njega. Nakon te obavijesti naši su policajci danima pretraživali obronke Ucke, ali tijelo nepoznatog nisu pronašli. Cak su i švicarski policajci boravili u Hrvatskoj, ali bezuspješno. Samo priznanje bez leša nije nikakav dokaz. A, nekoga optužiti za ubojstva bez dokaza, odnosno leša, prema pravnim normama svih civiliziranih država je nemoguce. Naravno ucestalije prisustvo policije na Ucki nije ostalo nezapaženo i neprimijeceno. Kad su se pronijele price o vozacima koji su sigurno u svojim vozilima imali zgodne suvozacice, sve postaje moguce. I nadalje je Gospa prisutna na Ucki. I nadalje stopira i ulazi u automobile. Prorice i - nestaje...

Fenomeni.eu

Svijetleca prikaza u Hrvatskoj
Malo, bijelo, sluzavo i svjetlece "neidentificirano" stvorenje, iako se vec nekoliko dana ni ne oglašava, ni ne prikazuje, kod mještana sela uz Rjecinu, ali i šire, izaziva veliku pažnju. Pocetne price, u meduvremenu prepricane hiljadu puta, po sistemu narodne predaje doživjele su nesvakidašnje modifikacije, pa se o "neidentificiranom" vec može štošta cuti, nerijetko i ono što nema nikakve veze s temeljnim dogadajem.

A sve je pocelo sasvim obicno. Kukuljanske djevojcice i djecaci Gloria Zaharija (11), Darko Lukin (13), Boris Juretic (17), Andrea Vrabic (14), Jelena Juretic (12) i Virna Kukuljan (11), proveli su još jednu dosadnu subotnju vecer na autobusnoj stanici smještenoj na ulazu u selo, svome omiljenom okupljalištu. I onda su, još uvijek nicim izazvani, ali i sasvim iznenadeni nagonom za štetnju, jer inace to im nije uobicajena radnja, odlucili oko 19.30 sati prošetati cestom u smjeru susjedne Trnovice. "I idemo mi tako, u prvoj grupi, Darko, Jelena i ja, a iza nas ovi drugi, kad odjednom na Batici ugledasmo nekakvu svjetlost koja dolazi iz šume. Okrenusmo se prema njoj i na jedno petnaest - dvadeset metara vidimo nešto bijelo, visine oko pola metra, sa glavom na kojoj su se vidjele samo oci koje su sad bile crvene, sad zelene, sad florescentno bijele kako kraj drveta stoji i gleda na nas. Darko je bio na dva metra od njega, on se skamenio, a mi smo vrišteci poceli bježati na cestu", prica Glorija. "Bježala je i ova grupa iza nas, to cudo je cviljelo, lupalo i grebalo s onim rukama gdje su mu umjesto prstiju bile kao kandže i sve je po boku klizilo za nama, jako pušuci, svetlecii bijeleci se, kao da ga je neko cijelog posuo brašnom. Onda je i Darko nekako pobjegao, pao na cestu i poceo histericno vrištati, mi smo ga podigli i nekako pobjegli do autobuske stanice, a to je letjelo za nama. Mislim, letjelo, ma ne po zraku, vec po zemlji, vuklo se po boku takvom brzinom da se ustvari vidjela samo ta bjelina kako klizi za nama. Od stanice smo pobjegli pred kapelicu, ludi od straha, ma to je sad došlo iz kanalcica koji izmedu kuca vodi do tog šumarka, gdje smo ga prvi put i vidjeli. Onda smo pobjegli na drugi kraj sela - do malinice, a to je došlo za nama. Kad smo vec bili ludi od straha, Andrea nam je rekla da to sjedi na ogradi od jedne stare kuce, odjednom je odljigavilo preko našega mostica i nazad u šumu. Ne mogu vam reci koliko smo se prestrašili, a trebalo je poci kuci. Nekako smo došli, plašili smo se da nam niko nece vjerovati u to što nam se dogodilo, te nikome nismo tu noc ništa ni govorili", prica Gloria Zaharija. No, kako klinci rijetko što mogu sakriti roditeljima, a njihov strah bio je više nego vidljiv, roditelji su vrlo brzo saznali citavu pricu. "Moja Andrea je došla kuci sva blijeda, na moje inzistiranje ispricala mi je citavu pricu. Prvo sam joj rekla da prestane izmišljat, no kako nije odustajala cak sam joj i zaprijetila batinama, totalno iživcirana takvim glupostima. Ali, iz minute u minut njezin je strah rastao umjesto da se stišava i onda sam iznova zatražila da mi preprica citav dogadaj i shvatila sam da dijete ponavlja pricu od rijeci do rijeci, tresuci se kao prut i ja joj vjerujem. Tim više što su i ostala djeca roditeljima ispricala identicnu pricu", kaže Andreina mama Dunja, dodajuci kako su tu citavu noc psi bjesomucno lajali,osjecalo se nešto cudno u citavom mjestu, a klinci koji su imali bliski susret s "neidentificiranim" spavaju s roditeljima, ni u ludilu ne pomišljaju na izolaciju u vlastitoj sobi.Kako je ostatak društva još bio u školi, Gloria nas je odvela do mjesta zbivanja i pokazala drvo iza kojeg je izvirio "bijeli stvor bez nosa i usta, s ogromnim raznobojnim ocima i nogama koje kao da nisu noge nego umjesto stopala ima nešto okruglo" i na drvetu su lijepo vidljivi tragovi kandži, a ispod drveta dubok vodoravan trag kao da je netko vukao balvan. Vjerujte, jezovito, tim više što na kori drveta uistinu postoje tragovi nekakve osušene i skorene sluzi, a klinci se lijepo rekli da se"strašni mališan" ljigavi. U 14:20 pristigli su i ostali akteri price iz škole, te smo upitali Darka što je to bilo. "A šta ja znam šta je bilo, strašno sam se uplašio, pa ja sam bio na dva metra ispred toga, to je cviljelo, lupalo, bljeskalo, a ja se nisam mogao pomaknuti. Još se bojim, još me je strah i mi, kad padne mrak, uopšte ne izlazimo iz kuca. Ne znam dali bi preživeli opet isto, i onda sam se srušio jeli od straha, od šoka ili necega drugog. A znate šta, nama nitko ne veruje, ali to je stvarno bilo tako. Šta je to bilo, ni je sam ne znam, ali znam da sam ga vidjeo i cuo. Iduce vece smo vikali s ceste - mi te se ne bojimo, pokaži se, a ali se to se ni pokazalo vec je iz šume lupalo, vriskalo i šta ti ja znam šta vec ne". Da nisu samo djeca imala bliski susret s "necim tim" potvrduje i gospoda Ivka Kukuljan zvana Micica koja je imala slicno iskustvo krenuvši jedne noci u štalu… "Ušla sam unutra, kad ono s poda gdje je nekad bilo sijeno, cujem nekakvo puhanje, kao da neko kašlje, hripce, ali nije covjek vec nekakav glas, ne mogu vam opisat kakav, stravican", govori Micica i nastavlja, "nisam ja cekala da se to pokaže, nisam ga videla ali sam ga cula, pobjegla sam što sam brže mogla, baš cu ja vraga cekat. Cujte, uplašila sam se, ma strašno sam se uplašila, sad idem po danu u štalu, više po noci ne smijem, a nebi ni išla, nizašta na svijetu". Mještani spominju i vozaca "Autotroleja", Ladislava, koji je takoder imao susret s "neidentificiranin". "Da ja sam cula da je Ladislavu dok je vozio autobus iz Martina za Lopace, odjednom nešto bijelo proletjelo preko ceste, te mu se autobus sam od sebe ugasio, svjetla su se pogasila i da ga je upalio tek kad je to bijelo nestalo. Šta je tu bilo ne znam, jer ja u autobusu nisam bila, tako se prica…", govori jedna vremešna stanovnica Kukuljana. Sve u svemu, i staro i mlado u Kukuljanima boji se mraka, psi laju vec sedmicu dana nesmanjenim intenzitetom, cudni stanovnik šume trenutno se pritajio, osim što se lupom i svojevrsnim cviljenjem koje dopire iz šume s vremena na vrijeme izdaje. Mnogi priznaju strah, a neki odmahuju rukom kako su to sve izmišljotine. Nelagoda se uvukla u svaku poru seoca na izvoru Rjecine, a da je stvar ozbiljno shvacena potvrduje i "izlazak na teren" nacelnika opcine Jelenje Branka Juretica, ali i pripadnika policije. Što je to što straši mještane još uvjek je nepoznanica, Kukuljani vec desetak dana ne spavaju mirnim snom. "Mi necemo spavati dok se ne sazna šta je to bilo", jednoglasni su u odgovoru mještani, neovisno kojoj starosnoj dobi pripadali. Misterije, Neobjašnjivi Fenomeni