User talk:IsmileBecauseIknowJesusLovesMe

Fiziologia ochiului
Procesele prin care se realizează vederea au la bază 3 etape succesive:recepţia vizuală,transmisia vizuală şi formarea senzaţiilor vizuale. Recepţia vizuală.Razele luminoase reflectate oe suprafaţa unui obiect străbat mediile transparente,se reflectă şi se adună pe retină,în pata galbenă,unde se formează o imagine reală,mai mică şi răsturnată. Transmisia vizuală.Imaginile care se formează pe retină sunt transmise la creier prin nervul optic. Formarea senzaţiei de văz.Imaginile sunt proiectate într-o zonă a creierului,numită arie vizuală,unde ia naştere senzaţia de văz.Creierul analizează şi precizează mărimea şi poziţia normală a obiectelor în spaţiu. După dispariţia obiectului privit,imaginea persistă pe retină o fracţiune de secundă.Când imaginile se succed cu o anumită frecvenţă acestea se suprapun şi dau impresia de mişcare continuă a obiectului,care se deplasează în spaţiu.Pe această proprietate a ochiului se bazează cinematografia. Defecte ale vederii.Când diametrul antero-posterior al globului ocular este mai mic,razele luminoase se concentrează înapoia retinei.Acesta este un defect al vederii numit hipermetropie,adică persoana tinde să îndepărteze obiectul de ochi.În acest caz se folosesc ochelari cu lentile biconvexe(convergente)care adună razele luminoase în pata galbenă. Sunt cazuri când diametrul globului ocular este alungit înapoi şi razele luminoase se adună în faţa retinei.Este un alt defect al ochiului,numit miopie,când persoana tinde să apropie obiectul de ochi.Acest defect se poate corect cu lentile biconcave(divergente). Cu ochiul normal(emetrop) pot fi văzute clar obiectele situate între două limite,maximă şi minimă.Acest lucru se datorează capacităţii cristalinului de a-şi modifica curburile,numită acomodare.Cu cât un obiect este mai aproape de ochi,cu atât faţa anterioară a cristalinului se bombează mai mult.CLimita maximă este 6m,iar cea minimă 15-20cm,dincolo de care nu mai este necesară acomodarea. Diminuarea elasticităţii cristalinului se produce cu vârsta şi este însoţită de dezvoltarea prezbiţiei,care se corectează ca la ochiul miop. Cantitatea de lumină care intră în ochi este controlată de pupilă,deci un alt mod de acomodare.Când lumina este prea puternică,muşchii circulari ai irisului se contractă,pupila se micşorează şi o cantitate mică de lumină pătrunde în ochi.Când lumina lipseşte sau este foarte scăzută se contractă muşchii radiari ai irisului şi pupila se măreşte.