Gällivare dialects

Gällivare dialects, alternately Gällivare Finnish (Swedish: Gällivarefinska, Finnish: Jellivaaransuomi) or, in more colloquial Swedish, village Finnish (byfinska), are a dialect group of Meänkieli or Northern Finnish. They are spoken around Gällivare, but also in Killivaara and Nattavaara.

Features of the dialects are absence of Vowel harmony: kyla 'village' (Meänkieli and Finnish: kylä), and the passive being used for the third person plural ending: äijät poltethin (Finnish: ukot polttivat). The dialect is also heavily influenced by Swedish and many loanwords have entered the Gällivare dialects. A Gällivare dialect dictionary was made in 1992 by Birger Winsa.

Features

 * Passive being used for the third person plural ending
 * /o/ has changed to /u/ often: isu 'big', (Finnish: iso).
 * Triphthongs: syöi 'ate'.

Example

 * Oliko tännet tietä ennen?
 * Ei.
 * Eei oles, tie on. jaa, kyllä se on kuuskymmentä vuotta aikaa tullu.
 * Juust vasta tie tehty.
 * Sit ei ol ollu tietä, se on ollu liki Jällivaarhaav viis peniŋkulmaa kantant.
 * Ei se niiv niin ra hauska homma sekkää.
 * Ei ole miellùtta olleŋkha.
 * Täältä kaloja vienhet ja vaihethanhej jauhuja ja kaffi(a ja sokkeri(a.
 * Takka mennessä takka tullessa.
 * Joo.
 * Joo mie olen kans kokenu se reissu.
 * Joo hän on kantannu mutta mi en ole kantan.
 * Niit on ollu äijjiä jokka oŋ kantanhe sata kilua jauhuja. se on ollu lujat miehet en enne vanhast. Seon niemess oll yks äijä joka oŋ kantanu, sata kilu- Ollin Filppaaksi sanotti. sata kilua lyöny selkhän̬, ja lähteny marsii. ja eikä sollu pitkä.