Talk:Livno

This is ENGLISH wikipedia! Disscussions should be made in english.

Livno iz Wikipedije, slobodne enciklopedije. <td style=background:#ffffff;

Livno Stanovništvo 10,000 Lokacija 43°83' S, 17°02' I Livno ima oko 10.000 stanovnika u gradu, odnosno 40.000 u op&#263;ini. Najzna&#269;ajnije je mjesto kantona, &#269;ije je kulturno i privredno središte. Grad leži na 730 m iznad mora, i smješten je ve&#263;im dijelom na obroncima i u podnožju brda Bašajkovac, iz kog izvire i kraška rijeka Duman-Bistrica. Livno ima stabilnu klimu, sa ravnomjernim strujanjem zraka i najve&#263;im brojem sun&#269;anih dana. Klima je uglavnom planinska. Ljeta su uglavnom duga i sun&#269;ana, zime snježne. Livanjsko polje jedno je od ve&#263;ih kraških polja.

Sadržaj [showsakrij] 1 Predhistorijsko doba

2 Rimsko doba

3 Dolazak Slavena

4 Livno u srednjem vijeku

5 Osmansko doba

6 Livno u Austro-Ugarskoj monarhiji

7 20. Vijek

1 == Kulturno blago Livna == 2 Politika 3 Privreda 4 Obrazovanje 5 Zanimljivosti 6 Sportski Klubovi 7 Poznati Livnjaci 8 Poveznice

[izmijeni] Predhistorijsko doba Najraniji do sada prona&#273;eni tragovi naseljavanja ljudi u livanjskom kraju potje&#269;u iz predhistorijskog doba 2000 godina p.n.e. Od tada pa sve do dolaska Rimljana livanjski kraj naseljavalo je ilirsko pleme Delmati.

Na gorskim obroncima oko Livanjskog polja smješteno je oko &#269;etrdesetak, vizualno povezanih i dobro branjenih gradina iz bron&#269;anog i željeznog doba. Na podru&#269;ju grada Livna nalaze se tri prethistorijske gradine (Velika gradina, Mala gradina i Kasalov gradac), od kojih dvije imaju podgradinska naselja, i jedna nekropola s tumulima. Navedene tri gradine su gradinski kompleks jedne ve&#263;e i zna&#269;ajnije organizirane rodovske zajednice. Kroz dva i pol stolje&#263;a, sve do posljednjeg velikog panonsko-delmatskog ustanka koji je bjesnio ilirskim krajevima od 6. do 9. g.n.e, gradine su odolijevale Rimljanima.

[izmijeni] Rimsko doba Od prvog rimskog pohoda na Delmate 156. pr.n.e. do pomenutog ilirsko-panonskog ustanka na ovim prostorima bjesnili su brojni ratovi u kojima su starosjedioci Delmati nevi&#273;enom ratobornoš&#263;u pružali otpor i nanosili ogromne gubitke rimskim legijama. U velikom ustanku 6.-9. g., koji je potresao rimsku državu, ilirski narodi Breuci, Desitijati i Delmati, pod vodstvom Batona Breuka i Batona Desitijata pobunili su se zbog nova&#269;enja Ilira za rat u Germaniji. U ustanku je sudjelovalo 800.000 ljudi, od toga 200.000 pješaka i 9000 konjanika. Svetonije, biograf rimskog carstva, veli: "To je bio najteži rat što su ga Rimljani vodili nakon onih protiv Kartage". U krvi i ognju ugušen je otpor ponosnih Ilira. Gradina na Teberu i Kasalov gradac do&#269;ekali su ova rimska osvajanja kao sastavni dio jedinstvenog delmatskog obrambenog gradinskog sistema Livanjskog polja.

Nakon potpunog pokoravanja Delmata, po kojima je dobila naziv rimska provincija Dalmacija jer su posljednji pokoreni, zapo&#269;inje dugotrajni procesromanizacije. Tipi&#269;an primjer rimskog kultnog sinkretizma je zavjetni reljef boga Libera - Dionisa na&#273;en na prostoru ilirsko-rimskog naselja u današnjim Vašarovinama.

[izmijeni] Dolazak Slavena Oko 621 g. Avari u svojim pohodima ruše sve bazilike na podru&#269;ju Livanjskog polja. Poslije pobjede nad Avarima kod Carigrada 626. južni Slaveni se naseljavaju na prostoru rimske provincije Ilirije, odnosno njenog južnog dijela Dalmacije i sjevernijeg Panonije. Na južnom dijelu tog prostora se od 7. do 12. stolje&#263;a razvija prvotna hrvatska država, u sklopu koje se nalazi i livanjski kraj. Bizantijski car Konstantin Porfirogenit spominje Livno 949. godine u svom djelu "De Administrando Imperio": "Primorska Hrvatska je jasno ome&#273;ena, od rijeke Cetine do grada Labina u Istri, a prema Cetini i Livnu grani&#269;i se sa Srbijom". Najstariji pisani dokument u kojem se spominje Livno je Povelja kneza Mutimira od 28.IX 892. kojom se crkva sv. Juraja daruje splitskom nadbiskupu Petru II, u kojoj se me&#273;u potpisnicima u listi svjedoka na drugom mjestu nalazi i livanjski župan Želimir. Ovaj datum se danas obilježava kao Dan Livna.

[izmijeni] Livno u srednjem vijeku Godine 1326. prvi put ulazi Livno u sastav Bosanske banovine. Livanjski je kraj bosanskoj državi simboli&#269;no i prinudno pripojio ban Stjepan II. Kotromani&#263;. Livanjskom županijom tada je upravljao Vladislav Galeši&#263;. Kroz &#269;itav srednji vijek Livno je imalo status župe. Srednjovjekovne županije, odnosno njihovi župani uživali su visok stupanj autarki&#269;nosti, tj. bili su neovisni prema hrvatsko-ugarskim, a posebno bosanskim kraljevima.

[izmijeni] Osmansko doba Osmanska vojska ulazi u Livno 1463. godine da bi se na jesen iste godine morala povu&#263;i pred kontraofanzivom udružene koalicije Vuk&#269;i&#263;a-Kosa&#269;a i kralja Matijaša Korvina. Osmanska vlast &#263;e se u&#269;vrstiti u Livnu i Balkanu ipak tek nekoliko godina kasnije i trajati &#263;e sve do dolaska Austrijanaca 1878. godine. Osmanskim osvajanjem grad na izvoru Bistrice gubi svoju prvotnu fizionomiju i postepeno zna&#269;aj kao centar trgovine robljem koji su razvili Bosanci. Na ruševinama naselja na Dumanu, kao i na obroncima Bašajkovca razvija se novo naselje, prvotno možda i vojnog karaktera, sa karakteristi&#269;nim orijentalnim obilježjima. Uz ostalo u Livnu su podignute &#269;etiri potkupolne džamije, jedinstvene u svojoj arhitektonskoj ljepoti u ovom dijelu osmanskog carstva (Džamije Balaguša i Glavica), gradski most na Bistrici, gradske ku&#263;e, &#269;aršija sa du&#263;anima, mektebi i medrese (vjerske muslimanske škole), &#269;esme, džebhana (oružarnica), a gradske su kapije i kule sastavni dio fortifikacijskog zida, koji je Livno štitio od stalnih upada hajduka. Livno je uz Klis sjedište Kliškog sandžaka, o &#269;ijoj šarolikosti i ljepoti za svojih putovanja Balkanskim poluotokom svjedo&#269;i i glasoviti putopisac Evlija Celebija. Tokom 400 godina osmanskog prisustva u Livnu nastaje nekoliko &#269;uvenih umjetni&#269;kih ostvarenja u ovom dijelu Osmanskog carstva. Najprominentniji Livnjak tog vremena, Hadži- Jusuf Livnjak, imam Beglu&#269;ke džamije (sa sun&#269;evim satom i položajem na jednom od meridijana), astronom i književnik, autor je prvog putopisa na Balkanu. Njegov je putopis jedan od najzna&#269;ajnijih djela Alhamijado-književnosti, posebne vrste literanog stvaralaštva naknadno nacionalicti&#269;ki proglašenih Livnjaka u Bošnjaci zabilježenog orijentalnim pismima.

Dolazak Osmanlija u Livno u XV. st. zna&#269;io je i dolazak pravoslavnog življa na ove prostore, mahom u donje Livanjsko polje. Katoli&#269;ki dio stanovništva, uglavnom naseljen u selcima Livanjskog polja iseljava se sve do 18.st, a ovaj proces bio je uzrokovan ne samo islamizacijom, nego i lošim ekonomskim prilikama na veoma siromašnom, neplodnom, tvrdom i prili&#269;no vjetrovitom Livanjskom polju, koje je sve do gradnje Buškog jezera najve&#263;i dio godine bilo pod vodom. Krajem Osmanskog doba, 1859. godine, pravoslavni stanovnici Livna podižu u gradu Crkvu Uspenja Presvete Bogorodice. Zna&#269;ajnu ulogu u o&#269;uvanju katoli&#269;kog identiteta u Livanjskom polju imaju franjevci, koji se potkraj osmanskog perioda zauzimaju za gradnju samostana Gorica sa crkvom.Ovdje su danas smještene veoma vrijedne etnološke zbirke sa podacima o življenju sve &#269;etiri konfesije u livanjskom kraju. Uz franjevce u Livnu misioniraju dijelom i glagoljaši, no zbog neprikosnovene omiljenosti franjevaca kod katolika i drugih stanovnika Livna, njihova djelatnost ostaje nezapažena.

PISANA RIJE&#268; U LIVNU Prepisiva&#269;i, pisci i vlasnici rukopisa

Prodorom Turaka u Bosnu i širenjem njihove vlasti prema zapadu, na ovim prostorima, pored uvo&#273;enja nove vjere i s njom potpuno druga&#269;ije politi&#269;ke, svjetovne i svake druge filozofije, po&#269;inje ubrzana urbanizacija gradova. Na mjestima gdje su bili tek rudimenti gradova, zbog trgova&#269;kih i vojnih potreba, stasavaju gradovi koji &#263;e u narednim stolje&#263;ima biti stožeri cjelokupnog života na ovim prostorima. Njihov razvitak donosi i puninu infrastrukture na duhovnom planu, izgradnju specif&#269;nog školskog sistema i razvoj pisane rije&#269;i.

Ni Livno ili Hlivno, ime koje je ranije upotrebljavano, nije ostalo van tih op&#263;ih tokova u Bosni. Iako kraljevski grad, pominjan pod razli&#269;itim imenima, Livno se iza 1485. godine, kada je definitivno u turskoj vlasti, sastojalo od tvr&#273;ave, sa dvorima feudalnog gospodara, i, sigurno, manjeg podgra&#273;a ispod tvr&#273;avskih zidova. Ja&#269;a urbanizacija prakti&#269;no zapo&#269;inje tek polovinom XVI stolje&#263;a kada se grad širi prema jugu i jugozapadu. Tek onog trenutka kada ovaj grad postane neformalno sjedište Kliškog sandžakata, u kome borave sandžak-bezi sa svom svitom u&#269;enih Ijudi i neophodnom upravno ­ sudskom i vojnom administracijom, sti&#269;u se uslovi da i duhovna sfera dostigne graditeljsku. Svemu tome pogodovao je još jedan faktor. Kako se granica serhata (krajine, bojišta) pomicala prema zapadu, tako i sigurnosne prilike u ovom kraju postaju bolje, a sa tim i razvoj civilnog društva. O intenzivnom procesu urbanizacije podatke daju turski defteri. Prema opširnom popisu Kliškog sandžaka iz 1574. godine Livno ima ve&#263; 8 mahala sa 693 doma&#263;instva muslimana i jednu mahalu sa 6 doma&#263;instava krš&#263;ana. &#268;elebija 1660. godine broji u Hlivnu 9 mahala sa 1100 ku&#263;a, odnosno 650 doma&#263;instava.

Kao fakti&#269;ko sjedište Kliškog sandžaka Livno udomljava visoke državne i vojne funkcionere koji sa sobom dovode u&#269;ene ljude od pera. Sandžakbezi, a i ostali visoki funkcioneri su imali neslužbenu obavezu podizanja objekata u mjestima u kojima još nisu podignuti, pa i u Livnu bilježimo takve primjere. Mustafa-paša, kliški sandžak-beg 1574-1577. podiže u gradu Begluk džamiju koja i danas postoji. Njegov prethodnik i ro&#273;ak, Ferhad-paša Sokolovi&#263;, imenovan kliškim sandžakbegom 1566. godine u Livnu je podigao zadužbine. Ali, i doma&#263;i ljudi, bilo da su u Livnu ili na nekim visokim položajima širom Turskog carstva, poklanjaju gradu gra&#273;evine. Mustafa, sin Ibrahim-age, porijeklom Livnjak, a tada na visokom položaju u Kairu, 1642. godine osniva vakuf za izgradnju Dar-ul hadisa i muallimhane kod pomenute džamije Lala-paše.

Livanjska ulica Medresa

Pomenuti Mustafa-beg, sina Ibrahimagin (1) ”iz Kaira u Misiru”, koga oslovljavaju sa naslovom ”uzor &#269;asnih emira i stup uglednih dostojanstvenika”, ”bivši stanovnik Kethoda-zade Muhamedagine mahale” (danas predio oko Glavice džamije na Topovima) (2), ro&#273;en u ”najstarijem vilajetu Bosne, u Kliškom sandžaku i skradinskom kadiluku”, po sili funkcije, a vjerovatno i zbog nostalgije za zavi&#269;ajem, daje Livnu važnu gra&#273;evinu koja &#263;e obilježiti i njen duhovni život. Rije&#269; je o izgradnji Dar-ul hadisa, više medrese za izu&#269;avanje tradicije sa rangom od 40 ak&#269;i i muallimhane (vrste mekteba). U vakufnami datiranoj po&#269;etkom džumadela 1052 (po&#269;inje jula 1642.) odre&#273;uje se da se na kupljenom imanju sagradi zgrada Dar-ul hadisa, tj. medrese specijalizirane za izu&#269;avanje islamske tradicije, sa šesnaest soba i salom za predavanja. Predava&#269; je morao da ispuni visoke stru&#269;ne kriterije: da je muhadis, profesor i stru&#269;njak hadiskih nauka i svih njegovih prate&#263;ih disciplina, te da posjeduje solidno znanje iz cijelog niza sporednih racionalnih nauka - poetike, stilistike, retorike, logike, filozofije, pa i apologetike. Pla&#263;a profosora je odre&#273;ena u visini 40 ak&#269;i ili skoro jedan zlatnik (jednaka pla&#263;i muhadisa u Dar-ul hadisa u Jedreni). Istovremeno &#263;e se izgraditi muallimhana u mahali Lala-paše (3), &#269;iji &#263;e muallim dobijati 4 ak&#269;e dnevno, a siromašna djeca, polaznici ove osnovne škole, kojih je tridesetoro, po 120 ak&#269;i godišnje za odje&#263;u. Vakufnamom se odre&#273;uje i cilj nastave: ”U mektebu &#263;e se u&#269;iti Kur’an prema dje&#269;ijim sposobnostima, jezik (pjesma i proza) i krasnopis. To &#263;e pou&#269;avati muallim vješt pismu”. Do kada se sa&#269;uvala funkcija Dar-ul hadisa i pojedinih medresa, kao središta prosvjetne i kulturne djelatnosti, danas nije poznato, ali jedna ulica koji se i dan-danas u narodu naziva Medresa, pored džamije na Topovima, svjedo&#269;i o njenom postojanju i trajanju u vremenima bližim nama.

Centri pisane rije&#269;i su džamije, derviške tekije, Dar-ul hadis, više medresa i mekteba, te bogati dvori livanjskih kapetana i begova i ku&#263;e imu&#263;nih Livnjaka. Evlija &#268;elebija 1660. godine nabraja u Livnu 13 džamija, 3 medrese, 6 tekija, isto toliko mekteba, itd. Iz proteklih stolje&#263;a ostali su nam, tek, tragovi bogate spisateljske, prepisiva&#269;ke i kolekcionarske djelatnosti. Ali, i ono što je ostalo zapisano i danas pohranjeno u raznim rukopisnim bibliotekama širom Evrope zorno pokazuje da je, sa pravom, Livno svrstano me&#273;u duhovne centre, zajedno sa Sarajevom, Mostarom, Banja Lukom, Pruscem, Fo&#269;om i drugim, tada, zna&#269;ajnijim središtima. Danas su livanjski rukopisi razasuti po zbirkama od Sarajeva do Zagreba, Beograda, Istambula, Kaira, Bratislave, Be&#269;a...

Nedostatak prezimena ili bližih informacija o mnogim autorima (posebno u XVI i XVII stolje&#263;u) ne dozvoljava nam identifikaciju kroz druge dokumente, posebno turske popisne deftere, ali za neke možemo na&#263;i tragove &#269;ak i danas kroz porodi&#269;na stabla, te livanjske mati&#269;ne i gruntovne knjige.

Ono štoje danas poznato i obra&#273;eno zasigurno predstavlja manji dio spisateljske, prepisiva&#269;ke, korenspodencijske i kolekcionarske grade nastale na ovim prostorima. Previše je nenamjernih i namjernih požara i upada usko&#269;kih &#269;eta da bi knjige bile sigurne. Nesigurnost na granici bila je stalna pojava, na&#269;in života, kojoj se i duhovna sfera podre&#273;ivala. S druge strane, vrlo je &#269;esta pojava da rukopisi nisu datirani i potpisani, ili nije istaknuto geografsko porijeklo autora i prepisiva&#269;a, pa možemo biti sigurni da bi niz imena Livnjaka koji slijedi bio mnogo ve&#263;i da nije ove &#269;injenice.

LIVANJSKI PREPISIVA&#268;I

Nekoliko nam prepisiva&#269;a ostavlja ime medrese u kojoj su prepisivali svoja djela. Interesantno je da se u svim slu&#269;ajevima, kada je prepisiva&#269; naveo medresu u kojoj je radio, spominje Mir Topotan­begova medresa u Livnu (ili u tvr&#273;avi Hlivno) i Mirtop Inan medresa, a rukopisi su datirani izme&#273;u 1751. i 1782. godine. Ishak, sin Mustafe potpisuje se na prepisu u ovoj medresi 1751. i 1782. godine, Muhamed Ibrahimov 1757, a Muhamed iz Prozora kaže da je prepisivao u Mirtop Inan medresi 1758. Kojim su se poslom bavili ovi prepisiva&#269;i dok su boravili u medresi ne kažu, ali je mogu&#263;e da su ili softe na školovanju, ili predava&#269;i. Po sli&#269;nosti imena moglo bi se zaklju&#269;iti da se radi o istoj medresi. Nazivi i lokacije ostalih medresa koje pominje Evlija &#268;elebija do danas su nam nepoznati.

Od mekteba poznata su imena samo dva: pomenuti pored džamije Lala-paše i, drugi, Milošni&#269;ki, koji je zadužbina begovske porodice Bušatlija. Me&#273;utim, ovaj pored džamije Milošnik, mora biti mla&#273;i, iz XVIII stolje&#263;a, s obzirom na vrijeme kada su Bušatlije došle u Livno. No, to ipak ne zna&#269;i da se tu i prije nije nalazio mekteb.

Kao autori, prepisiva&#269;i i kolekcionari rukopisa na arapskom, turskom i perzijskom jeziku potpisuju se Livnjaci razli&#269;itih zanimanja i društvenih staleža. Istovremeno su nam i vrijedno vrelo za saznavanje starosti nekih porodica u livanjskom kraju. Prepisiva&#269;i i vlasnici knjiga su kadije, muftije, muderisi, munle, mujezini, softe, sa titulama hafiza, hadžija, spahija.

U nekoliko slu&#269;ajeva nalazimo da je njihova djelatnost van Livna, u medresama, tekijama i državnim ustanovama širom Bosne i Turske carevine. Ali softa, je na školovanju u Mostaru, a njegov imenjak u Sarajevu, gdje dužnost muftije obavlja i Hasan Livnjak. U Sarajevu prepisuje Smail Bukvi&#263;, u Banja Luci Ahmed Hasanov. Prepisiva&#269; istog imena, te Ibrahim, sin Nuha su u Pruscu.

Kadijska i muftijska funkcija, sa relativno kratkim mandatom, zahtjevala je &#269;eš&#263;e mjenjanje mjesta življenja, pa Hamida Muhameda Karabegovi&#263;a nalazimo u tvr&#273;avi Novi kao kadiju, Ibrahima efendiju u Kragujevcu, Abdulaha Muhamedovog u Gornjem Vakufu i Ljubuškom, a muderisa Muhameda Tufek&#269;i&#263;a u Travniku.

I Mustaj-begova vakufnama o osnivanju medrese Dar-ul Hadis pruža podatke o tadašnjim kadijama, muderisima i hatibima, od kojih neke nalazimo i kao prepisiva&#269;e, ako je to mogu&#263;e prosuditi prema imenu i godini rada. Tu su muderisi Ahmed ef, sin Hasanov i Ishak ef, sin Huseinov, kadije Ahmed ef. Ibrahimov i Husein ef. Ahmedov i drugi.

Prepisiva&#269;ka djelatnost je vrlo živa u Livnu, prema dostupnim rukopisnim izvorima, po&#269;ev od kraja XVI i trajala je, neprekidno, sve do sredine XIX stolje&#263;a. &#268;ini se da se tu izdvajaju dvije intenzivne faze. Jedna je od 1580. do 1650. godine, kada nastupa pauza od pedesetak godine. Druga faza nastupa od oko 1700. godine i traje neprekidno oko 130 godina, sa manjim ili ve&#263;im intenzitetom.

Anonomni prepisiva&#269; iz Livna, krajem zulkade 989. (18-27.XII 1581.) godine završava prepis komentara Sadijevog djela Šarh Gulistan. Prepis je na arapskom i persijskom jeziku. (4)

Omer, sin Huseina iz Livna (Umar, b. Husayn) ostavio nam je dva prepisana djela datirana u posljednjoj dekadi mjeseca džumadela 1003/1595. godine. (5)

Ahmed, sin Osmana Ihlivnavi prepisao je 1021/1612. godine ”Knjigu sre&#263;e” na perzijskom i turskom jeziku. (6) Trideset godina kasnije, 1642. godine nalazimo ime Ahmeda, sina Osmanova me&#273;u uglednicima i obrazovanijim Livnjacima, kao potpisnika Mustajbegove vakufname.

Ali, sin hadži Husejna. Ali je 1624. godine softa (u&#269;enik) na školovanju u Sarajevu. Bio nastanjen u ”kasabi Livno u kliškom sandžakatu”. Prepisuje izvod iz &#269;uvenog Dževherijevog rje&#269;nika ”As-Sihah” 1624. godine za vrijeme školovanja u nekoj od sarajevskih medresa. Prepisivanje je završio 1625. godine. (7) U vakufnami Mustafa-bega potpisan je svjedok Ali ef. sin Huseinov, zvani ”Edaifi”.

Hasan Livnjak nije samo prepisiva&#269;, nego i autor. Njegov je prepis jednog priru&#269;nika iz šerijatskog prava napisanog na arapskom jeziku od Ahmada b. Muhammada al-Quaduria. Ovo djelo je prepisano 1033/1623. godine, ali prepisiva&#269; nije nazna&#269;io gdje je živio u to vrijeme s obzirom da je vršio dužnost sarajevskog muftije od 1012/1612. do 1026/1618. Hasan Livnjak se okušao kao pravni autor sastavivši vrlo uspješnu zbirku fetvi (pravnih mišljenja) pod naslovom ”Magma al-fatawa” (Skup pravnih mišljenja). (8)

Ahmed, sin Hasana Livnjaka, 1035/1625. godine vrši prepisiva&#269;ku djelatnost u medresi Musafi efendije u Banjoj Luci. Tu medresu je osnovao Kninjanin Muslihudin b. Ali, krajem 16. ili po&#269;etkom 17. stolje&#263;a. 1625. godine Ahmed je završio prepis komentara Džezerijevog spjeva o tedžvidu po nazivom ”Šarh al-Gazari”. (9) Mogu&#263;e je da se radi o sinu pomenutog Hasana Livnjaka, sarajevskog muftije.

Ahmed, sin Hasana iz Livna (Ahmad b. Hasan Ihlivnawi) prepisuje više djela s temom arapske gramatike. Ve&#263;e djelo iz morfologije arapskog jezika prepisano je u posljednjoj dekadi mjeseca sefera 1033/1623. godine u Pruscu (Aqhisaru). Dva druga djela: kra&#263;a morfološka rasprava o paradigmama množine odre&#273;enih oblika imena i rasprava o nepravilnom izgovoru nekih arapskih rije&#269;i su potpisana od Ahmeda, ali nisu datirana. (10) Da li je to isti Ahmed Hasanov, kao i prethodni prepisiva&#269;?

Hadži Ahmed, sin Hasanov ”iz Hadži-Hasanove mahale u Kasabi Livno, koja pripada skradinskom kadiluku” je autor nedovršene i nedatirane vlastite vakufname. Prepis se nalazi u zbirci raznih sakkova, nepoznatog sabira&#269;a, iz XVII i XVIII stolje&#263;a. (11) Sasvim je mogu&#263;e da se ovdje radi o istom Ahmedu, s obzirom na vrijeme kada su nastali prepisi (1623. i 1625. godine). Pomenimo još da je pomenutu vakufnamu Mustaj-bega, dvadesetak godina kasnije, potpisao, kao svjedok, i muderis Ahmed ef. sin Hasanov.

Mustafa, sin Hasana Livnjak je autor prepisa zbirke fetvi Pir Muhammada al-Uskubia iz 1634 (1044) (12)

Ali Ihlivnavi zapisuje da je softa (u&#269;enik medrese), a prepisiva&#269; je dva komentara djela iz sintakse arapskog jezika. Godina prepisa je 1069/1658. Djela su prepisana u Kara&#273;oz-begovoj medresi u Mostaru, gdje je Ali bio na školovanju.(13)

Ibrahim, sin Muhameda, sin Hurem-baše iz sela Priluka prepisuje 1025/1625. godine komentar djela Šar’a al-islam. Komentar je prepisan na arapskom jeziku. Nismo ovdje sigurni da li se radi o selu Priluka u livanjskoj nahiji, desetak kolometara zapadno od Livna, koje je i tada postojalo pod istim imenom. Prepisiva&#269; nije detaljnije objasnio svoju geografsku pripadnost. (14)

Muhamed, sin Hadži Mustafe Ihlivnavi se javlja kao prepisava&#269; djela o hanefijskom pravu na arapskom jeziku ”abu’l-lait” od Nasr b. Muhhamad As-Samarqandija koji je umro 373/983. Djeloje prepisano rebiulahara 1114. godine (august 1702.). (15)

Anonimni prepisiva&#269; u Livnu prepisuje 4. dž.ula 1137/1724. godine flozofsko djelo na arapskom jeziku. (16)

Mustafa, sin Ahmeda. U komentaru djela o lijepom odgoju u&#269;enika od Zarnudžija na arapskom jeziku Mustafa je stavio naznaku: ”prepisano u džematu Pehlivana u tvr&#273;avi Livno 1143.” (1730. godine). (17)

Mustafa, sin Ahmeda Hlivnavi. U prepisu komentara jednog djela iz sintakse arapskog jezika Mustafa je ozna&#269;io da je mjesto njegovog rada Gazi Husrev-begova medresa u Sarajevu, gdje je on, po svoj prilici, na školovanju. Godinu prepisivanja nije ozna&#269;io.

Potpis i zabilješka Saliha Ljubun&#269;i&#263;a na spjevu o uslovima za valjanost namaza (mjeseca muharrema 1145/1732)

Salih Lubin&#269;evi (Ljubun&#269;i&#263;) je prepisiva&#269; i autor više Ilmihala, Molitve božijeg poslanika i najstarijeg, poznatog, bosansko-turskog rje&#269;nika u stihovima kojeg je sastavio naš pisac i u&#269;enjak efendi Hevayi Uskufi, ro&#273;en 1601. godine. Svi Salihovi prepisi su na turskom jeziku, a radi se o zna&#269;ajnom fondu prepisa. (18) Iako je prepisiva&#269; napisao samo mjesto porijekla Ljubun&#269;i&#263;, bez oznake da je u livanjskoj nahiji, izvjesno je da se radi o pripadniku mo&#263;ne begovske i kapetanske porodice Ljubun&#269;i&#263;. (19) U vrijeme prepisivanja ovih djela kapetansku dužnost u Livnu obnašao je Hasan Ljubun&#269;i&#263;, naslijedivši na tom mjestu Huseina, vjerovatno svoga oca, obzirom na nasljednu funkciju kapetana. Prepisi su iz 1731. i 1732. godine.

Muhamed, sin Ibrahima, sin Nuha Hoga-zade (Hodži&#263;) al-Ihliwnawi prepisuje tri djela. Jedan je prepis datirao 1162/1749. godine. Mogu&#263;e je da je to prepisiva&#269; Muhamed iz livanjske Mir Topotan­begove medrese. (20)

Muhamed, sin Ibrahima 1171. (1757.) prepisuje djelo iz dogmatike na arapskom jeziku u Mir Topotan-begovoj medresi u Livnu, u istoj medresi u kojoj i u isto vrijeme se bavi prepisivanjem i Ishak sin Mustafe Jedžozade. (21)

Sejfulah iz Livna prepisuje 1146/1750. godine raspravu o moralu na arapskom jeziku od nepoznatog autora. (22)

Ishak, sin Mustafe Jedžo-zade iz Livna (Ishaq, b. Mustafa al-Ihlawnawi) je prepisiva&#269; više djela iz gramatike i zbirki fetvi na arapskom i turskom jeziku. Bliže mjesto svoga rada ozna&#269;ava tvr&#273;avu Livno ili Topotan-beg medresu u Livnu. Ova djela su datirana izme&#273;u 1751. i 1782. godine, a autor se potpisuje Ishak sin Mustafe Jedžo, odnosno Jedžo-zade, ozna&#269;ivši svoje geografsko porijekla: Akhisari i Livnjak. Ovdje nije jasno da li oznaka Akhisari zna&#269;i da je Ishak porijeklom iz Prusca (Akhisar) ili ovim ozna&#269;ava toponim I&#263;isar (iskrivljeno od Aqhisar = bijeli grad), kojim su stari Livnjaci ozna&#269;avali stijene na kojima se nalazi livanjska Džephana, velika gra&#273;evina u sklopu prvobitne livanjske tvr&#273;ave. Bez prefiksa Jedžo potpisuje se, kao prepisiva&#269;, na dva djela završena 1172/1758. godine: arapsku gramatiku i djelo na turskom jeziku o istoj temi. Iz ovog vidimo da je prepisivao preko 30 godina. (23)

Mustafa Jele&#269;, imam. Prepisao je ukupno 7 djela na arapskom i turskom jeziku isklju&#269;ivo iz oblasti islamske dogmatike. (24) Djela su prepisana 1168/1754. godine. Jele&#269;i su i danas u Livnu. (25) Mustafa, sin Muhameda 1168. (1754.) prepisuje u Livnu knjigu vjerskih pouka i propovijedi na arapskom jeziku. (26)

Mustafa sin Omerov Keragi-zade (Keraga, Keragi&#263;) prepisao zbirku na turskom jeziku. (27) Prepis je završen u nedjelju, 11. džumadel-evvela 1169/1755. godine. Uz ime Mustafa je zapisao da je iz Hlivna, i da živi u džematu Pehlivan, u mahali Raj&#269;evac (28) Vjerovatno je da se radi o pripadniku porodice &#268;eraga, nestale sa ovih prostora po dolasku austro-ugarske vlasti i ogor&#269;enih borbi koje su se vodile za ovaj grad izme&#273;u stanovništva i okupacione vojske. (29)

Mahala Raj&#269;evac 1878. godine

Muhamed, sin kadije Muhameda-efendije (Muhammad, b. Muhammad-efendi al-qadi b.Muhyiddin) iz kasabe Prozor završio je prepis &#269;etiri djela u Livnu. Na jednom je uz svoje ime dodao da prepis završava 8. rabi­al avala 1173/1759. godine, u ponedjeljak, u pono&#263;, u livanjskoj medresi, prije nego što je napustio Livno i otišao u Prozor. Isti je, u komentaru djela o pravilnim oblicima rije&#269;i u arapskom jeziku, završenim 12. džumadela 1172/1758. nazna&#269;io da to radi u Mirtop Inan medresi u Livnu. Po sli&#269;nosti imena to može biti MirTopotan-begova medresa koju nam nazna&#269;uju prepisiva&#269;i Ishak Jedžo-zade i Muhamed Ibrahimov. (30)

Hamid Muhamed Karabeg-zade (Karabeg) iz Hlivna, kadija, boravi u tvr&#273;avi Novi (Bekiei Kostajnica) 1779. godine, gdje je iste godine prepisao jedno djelo na arapskom jeziku. Može se pretpostaviti da se radi o Muhamedu Karabegu (Karabegovi&#263;u), kasnijem muftiji u Livnu, a, istovremeno, kadiji u Pruscu. (31)

Ibrahim, sin Nuha, sin Zulfikara 1199 (1784.) u Livnu prepisuje djelo iz medicine posve&#263;eno sultanu Muratu IV na turskom jeziku. Iz jednog drugog prepisa saznajemo da Ibrahim živi 1761. godine u Aqhisaru (Pruscu). (32) Primjetna je &#269;esta veza Hlivna i Prusca kod prepisiva&#269;a.

Nepoznati prepisiva&#269; 1199/1784. prepisuje u Livnu djelo iz medicine. (33)

Abdulah, sin Muhameda Karabeg-zade (Karabeg), kadija, šabana 1206. godine (I-II mjesec 1792.) je naib (zamjenik) svoga oca u Pruscu. Poznato je ukupno 13 djela koje je prepisao ovaj vrijedni i obrazovani kadija iz razli&#269;itih oblasti: islamske dogmatike, osnova hadiske znanosti, politike, etike, leksikografije i dr. Prvo, poznato, prepisano djelo datirano je u Vakfi Bala (Gornjem Vakufu) januara - februara 1792. godine (džumadelula 1206.). Na kraju rje&#269;nika ”Lugat-i Ni’metullah” zapisao je: ”Ja sam siromah Abdulah kadija, sin Muhameda kadije u Akhisaru, a muftije u Hlivnu, poznat kao Karabegzade, u Gornjem Vakufu, kao naib svome ocu, 1207”. U Livnu je 1794, a javlja se kao prepisiva&#269; do 1802. godine. Osim toga autor je djela ”Munya al-Muttaqin”. Auto­graf djela se &#269;uvao u Orijentalnom institutu u Sarajevu. Isto tako Abdulah nam, na kraju prepisa fetvi, daje podatke o svom ranijem kadiluku: ”Ja sam siromah Abdulah, kadija razriješen dužnosti u kadiluku Ljubuški, sin Muhameda muftije u Hlivnu, a kadije privremeno u Akhisaru, poznat kao Karabegzade iz tvr&#273;ave Hlivno” - džumadeluhra 1206. (po&#269;inje 26. januara 1792.). (34) O&#269;ito je Abdulah, razriješen kadijske dužnosti u Ljubuškom, &#269;ekao novo imenovanje za kadiju, a u me&#273;uvremenu je bio naib svome ocu u Gornjem Vakufu, koji je spadao u kadiluk Akhisar. (35)

Jusuf, sin derviša Muhameda-efendije iz Livna (u rukopisuje prezime ne&#269;itljivo) prepisuje 1212/ 1797. djelo o sintaksi arapskog jezika i komentar istog djela. (36)

Muhamed, sin Muhameda Hlivnavi je prepisiva&#269; arapskih tekstova iz 1797. godine. Porijeklom je iz Livna, ali je nepoznato gdje je prepisano djelo u kome se potpisao. Prema imenu i godini prepisa vjerovatno je da se radi o Muhamedu Tufek&#269;i&#263;u. (37)

Mustafa, sin Muhameda Papricazade (Paprica) Ihlivnavi. Prepis zbirke fetvi mostarskog muftije Ahmada al-Mostari-a potpisao je 12. rebuliahara 1218/1.8.1803. godine. (38)

Ali Hamzagi&#263; u jednoj zbirci fetvi svome potpisu dodaje pridjevak Livnjak da bi ozna&#269;io svoje porijeklo. U potpisu je, tako&#273;e, nazna&#269;eno zvanje prepisiva&#269;a: spahija. (39) Potomci spahije Alije Hamzagi&#263;a do&#269;ekali su i austougarsku okupaciju Bosne i Hercegovine, nakon &#269;ega iseljavaju, da bi se ugasio ovaj rod u Livnu. (40)

Munla Salih Bori-Zade (Bori&#263;) prepisuje zbirku na turskom jeziku 1229/1813. godine. Prepisiva&#269; nije ozna&#269;io mjesto prepisivanja. Vlasnik ove prepisane zbirke kasnije postaje, što je zabilježio vlastoru&#269;no, Salih sin Omera, zvani Hadži-Osman-zade (Hadžiosmanovi&#263;). U prepisu se mogu na&#263;i i druge, kasnije zabilješke, od kojih je interesantna ona o zaraznoj bolesti kugi (koleri) i bježanju iz mjesta u kome se kuga pojavila, te fetva (pravno mišljenje) koje je o tom pitanju dao i obrazložio Muhamed, muftija Sarajeva. (41) Bori&#263;i su jedan od starijih livanjskih rodova. (42)

Mahmud (Muhamed), sin Ibrahim-age, sin Hasan-age Brki&#263; (43) iz Livna 1235/1819. godine prepisao je dva djela na turskom jeziku: ”Temelji mudrosti o ure&#273;enju svijeta” od Hasana Kafi Pruš&#269;aka, politi&#269;ko - moralnu raspravu o uredenju države i društva iz 1004./1596. po kojoj je Kafija najviše poznat u svijetu i Kitab (Melheme), raspravu o astronomiji. (44)

Muhamed, sin Muhameda, sin Muhameda, sin Muhameda Tufek&#269;i&#263;, muderis (Mohammad, b. Mohammad, b. Mohammad, b. Mohammad Tufenki-zade) iz Livna nastanjen u Travniku, prepisiva&#269; je više djela na arapskom jeziku. Jedan od prepisa datirao je u nedjelju 19. rebuiul-ahira 1242/1826. godine. Ime mu, kao vlasnika, nalazimo u bilješci na naslovnoj strani jednog djela o hanefijskom pravu. Tu je zabilješka da je Muhamed muderis u Livnu i da je knjiga dobijena na poklon. Djelo je prepisano 5. rebiul-evvela 1201/1786. Tako&#273;er, na jednom rukopisu koji se &#269;uva u Gazi Husrev-begovoj biblioteci upisano je ime Muhameda kao vlasnika. (45) Dakle, Muhamed je u Travniku nakon 1817. godine, a do tada je bio muderis u Livnu, vjerovatno u livanjskoj medresi. Tufek&#269;i&#263;i su pripadnici starih porodica u gradu Livnu i selu Suha&#269;a, nekoliko kilometara na zapad od Livna. (46)

Prepis Hafiz Muhameda, sina munla Ibrahima Hlivnavia šabana 1278/1861. godine

Hafiz Muhamed, sin munla Ibrahima Hlivnavi. (47) Njegovi su prepisi više Tedžvida na turskom i bilješki o Tedžvidu i u&#269;iteljima kirajeta na turskom i arapskom jeziku, te Gazari-jinu al-Muqaddimu sa prevodom na turski jezik, od nepoznatog prevodioca. Prepis posljednjeg poti&#269;e iz mjeseca šabana 1278/1861. godine. Od datiranih prepisa ovaj je posljednji iz Livna koji je na&#269;injen. Prepisiva&#269;i su ve&#263; definitivno izgubili bitku sa Gutenbergovim izumom.

Smail Bukvi&#263; (Ismail hawage-efendi, b. Muhammad hawage-efendi, b. Yahya-efendi) Livnjak bavio se prepisiva&#269;kom djelatnoš&#263;u u Sarajevu, u Duradžik hadži Ahmedovoj mahali, u Patkama. Smail nam nije ozna&#269;io vrijeme prepisivanja perzijsko-turskog rije&#269;nika Tuhva-i Šahidi koji se &#269;uva u Gazi Husrev-begovoj biblioteci. (48)

Rukopis nepoznatog prepisiva&#269;a, nedatiran, prona&#273;en u Livnu, danas se &#269;uva u Gazi Husrev-begovoj biblioteci. Rukopis pod nazivom Al-amqsud je glosa na komentar djela iz arapske gramatike. (49)

Sefer, sin Ramadana iz Livna prepisiva&#269; je arapsko-turskog rje&#269;nika. Godina prepisa je nepoznata. (50)

[izmijeni] Livno u Austro-Ugarskoj monarhiji Odlukom Berlinskog Kongresa 1878. Austro-Ugarska preuzima vlast u Livnu, i iste godine postupno po&#269;inje uvoditi svoj na&#269;in upravljanja. To se u prvom redu odnosi na organizaciju sudstva i uprave gradom, a s njim u vezi i gruntovnicu i katastar, školstvo, zdravstvo i druge javne potrebe. Dio mještana Livna i okolice muslimanske i pravoslavne vjeroispovijesti buni se protiv austrougarske okupacije, koja je za njih zna&#269;ila ugrožavanje najosnovnijih životnih prava i opstojnost na vlastitoj zemlji. Pobjeglo katoli&#269;ko stanovništvo Livanjskog polja vra&#263;a se postupno iz Dalmacije na stara ognjišta, vidjevši u Austro-Ugarskoj svog velikog patrona i zaštitnika. Za njih život u Livnu postaje lakši, odlazak u crkvu slobodniji, a od svega profitira i seljak, koji je oslobo&#273;en pla&#263;anja visokih poreza. Pokreta&#269;i kulturnih zbivanja u Livnu su bili doma&#263;i ljudi, ali su zborovo&#273;e, dirigenti i režiseri naj&#269;eš&#263;e bili stranci. Danas se u Be&#269;u nalazi sadržajna arhivska gra&#273;a o Livnu. U ovaj period spada i osnivanje Srpske trgova&#269;ke škole na Begluku, prete&#269;e današnje gimnazije.

[izmijeni] 20. Vijek Propaš&#263;u Dvojne monarhije i nastankom Kraljevine Srba, Hrvata i Slovenaca, (od 1929. Kraljevina Jugoslavija) orijentalizaciju i okcidentalizaciju zamjenjuje poja&#269;ana kulturna i politi&#269;ka dominacija Srba. Ipak to ne sprje&#269;ava Hrvate grada i okolice da u samome centru Livna podignu obelisk Kralju Tomislavu, a u isto vrijeme, na drugom kraju ulice Srbi veli&#269;aju i svoga Kralja Petra, u spomeniku, kog &#263;e brutalnom barbarskom akcijom nešto kasnije ukloniti njihovi vje&#269;iti rivali- Hrvati. Strana&#269;ka aktivnost u gradu je veoma intenzivna, i u Livnu postoje ogranci mahom svih važnijih politi&#269;kih stranaka, koje su tada djelovale u Kraljevini Jugoslaviji. Kulturni život u gradu je raznolik i intenzivan, i odvija se u sklopu nacionalnih društava Hrvata, Bosnjaci-Bosnjaka i Srba. Kroni&#269;ari bilježe da se u Bosnjackim kulturnim društvima "Sloga" (1918) i "Merhamet" (1929) s posebnom brigom njegovala drama, folklor i sevdalinka, srpsko društvo "Sunde&#269;i&#263;" (1907) imalo je mješoviti zbor i tamburaški orkestar, a Jovo Boki&#263; držao je i prvo kino u gradu, u kom je po prvi put 1939. prikazan sovjetski film "Minjin i Požarski". 1896. formirano je i Hrvatsko glazbeno i pjeva&#269;ko društvo "Dinara", u sklopu kojeg obitelj Džaja utire put zna&#269;ajnoj i vrijednoj glazbenoj tradiciji u Livnu. Nakon sloma parlamentarne demokracije i zavo&#273;enja kraljevske diktature 1929. došlo je do novih administrativno-politi&#269;kih preinaka. Jugoslavija je podijeljena u devet banovina, a Livno je pripalo Primorskoj banovini sa sjedištem u Splitu. Ugovorom Cvetkovi&#263;- Ma&#269;ek dolazi do osnivanja Banovine Hrvatske 1939., u kojoj se nalazi i Livno. Dolazak II. svjetskog rata Livno do&#269;ekuje u sastavu marionetske fašisti&#269;ke tvorevine NDH. Na širem prostoru Livna ne vode se neke zna&#269;ajnije borbe, niti ofenzive, izuzimaju&#263;i bombardiranje Saveznika na Duhove 1944. Na obroncima Cincara i Šatora nalaze se partizanske brigade, kojima se tokom rata priklju&#269;uje i veliki broj izbjeglog srpskog stanovnistva iz grada i okolice, a partizanske u&#269;iteljice rade i na prvom Bukvaru na slobodnom teritoriju Jugoslavije. U okolici Livna mladi je partizanski poeta Ivan Goran Kova&#269;i&#263; dovršio svoju poemu "Jama", svojevrsan krik protiv svireposti rata. 10. oktobra 1944. grad je kona&#269;no dio velike slobodne teritorije, koja se prostire ve&#263;im dijelom tadašnje Europea sve zaslugom i borbom antifasista i partizana pod vodjstvom Josipa Broza TITA. Ovaj se datum u Livnu dugi niz godina obilježavao kao Dan oslobo&#273;enja, a njegovo je ime nosila i druga osnovna škola u gradu.

Po završetku rata dolazi do osnivanja Kulturnog umjetni&#269;kog društva "Radnik" 1947. godine, koji zamjenjuje dotadašnja nacionalna kulturno-umjetni&#269;ka društva u gradu. Osamdesetih se godina u Livnu redovito svakoga maja organizirao i "Livanjski kulturni mozaik", svojevrsni kulturni festival, na kom su predstavljane godišnje kulturne aktivnosti KUD-a "Radnik" i sekcija livanjskih osnovnih škola. U sklopu iste manifestacije promovirano je i nekoliko brojeva uglednog &#269;asopisa iz kulture "Tragovi", koje je Livnu osiguravalo važno mjesto na mapi kulturnih zbivanja u zemlji.

Livno se ubrzano urbanizira, mada u usporedbi sa ostalim sli&#269;nim gradovima u Jugoslaviji jako zaostaje. U poratnom razdoblju Livno je srez, a od 1974. i op&#263;ina. Iz Livna je kasniji predsjednik Vlade SRBiH Hasan Brki&#263;, a livanjske korjene ima i Branko Mikuli&#263;, predsjednik Savezne vlade SFRJ. Tokom šezdesetih godina dolazi do gradnje akumulacije Buško blato, &#269;ime se Livanjsko polje isušuje i spašava od cjelogodišnjih poplava, a voda sa naplavina usmjeruje u pravcu Buškog jezera. Usprkos poboljšavanju ekonomskih uvjeta u odnosu na vrijeme izme&#273;u dva svjetska rata, stanovništvo se mahom seoskih podru&#269;ja i dalje iseljava trbuhom za kruhom, a svoju novu domovinu pronalazi u zemljama zapadne Europe, prije svega u Njema&#269;koj i Austriji.

Sukob u bivšoj Jugoslaviji ne zaobilazi ni Livno, gdje službeno po&#269;inje po&#269;etkom prolje&#263;a 1992. Grad je pod kontrolom prvo HOS-a a zatim Hrvatske vojske i HVO, a poslije Dejtonskoga sporazuma jedno od središta Hercegbosanskog kantona/županije.

==

[izmijeni]

Kulturno blago Livna
== Livanjske dzamije

Ima nesto pod ovim komadom Bosanskog neba sto covjeku izmami uzdah i plijeni njegovu paznju.To su: Livanjske dzamije,koje su se savrseno uklopile sa prirodom i prostorom koje je Allah dz. stvorio na ovom djelu Bosne,podno visokih i zastrasujucih litica Tebera.Dovoljno se samo popeti na Teber i vidjeti ta visestoljetna Livanjska blaga,sa cijih se munara razlijze umilni zvuk ezana, pomjesan sa hukom Dumana i Skoze,pa da covjek vidi i osjeti taj sklad .Najdominantnija je medju njima,svakako,dzamija Glavica sa sahat kulom,inace visestoljetni simbol grada...

Vladalo je misljenje da je u Livnu sagradjeno 14 dzamija.Medjutim pa turskim popisima(defterima)iz 16 stoljeca otkrivaju se jos neke dzamije i mesdzide,tako da ispada da je u Livnu podignuto 17-18 dzamija sa mesdzidima.

Po broju potkupolnih dzamija Livno u Bosni i Hercegovini dolazi odmah iza Sarajeva,a ispred Mostara,banjaluke,foce,Travnika...

O livanjskim dzamijama napisana je brojna literatura koja je nedostupna javnosti,tako da se javila potreba da se nesto napise o njima i da javnost zna nesto vise o njima.Ta potreba je bila vodic nasem sugradjaninu Rapki Ormanu koji je to prelijepo opisao u svojoj knjizi BLAGO POD KUPOLAMA. (Rapko,Bosnjaci Liavna ti zahvaljuju od srca).Zahvaljujuci jos jednom nasem sugradjaninu ,imamo priliku saznati vise o Livanjskim dzamijama i kulturnoj bastini Bosnajaka Livna. To je Ahmet Burek.Zahvaljujuci njegovim istrazivanjima i velikom trudu ,koji je to nesebicno podijelio sa Li-Bosnjacima u prlici ste da pogledate i saznate mnogo ,mnogo vise. Ahmica : jedno veliko :HVALA.

Sve ovo sto budete gledali i citali temelji se na literaturi,predaji,sjecanju zivih svjedoka...Kako je to Rapko lijepo rekao:Svoju seharu sjecanja i znanja utvorili su nam:Dzevdet Vrebac,Salih Mulic,Meho Sefercehajic,Gane Alcelebic,Melca Pivcic,Pero Vukoja,Stipe Gotovac.Pomogli su tu jos:Hadzi Sabir efendija Dizdarevic,Dzevad efendija Hadzic,Izet Alic-Kelje...

Hvala svima koji su nam pomogli da realizujemo ova svjedocanstva. Za pocetak evo lokacija dzamija koje su se nalazile u nasem gradu ,kao i Livanjskih mahala.

DJAMIJE: 1. BALAGUSA DZAMIJA 2.SINAN_CAUSEVA_DZUMANUSA DZAMIJA 3.LALA-PASINA-BEGLUK DZAMIJA 4. DZAMIJA HADZIAHMEDA DUKATARA-GLAVICA 5. STAROGRADSKA-CAREVA DZAMIJA 6. ZAVRA DZAMIJA 7. PASINA-ATLAGICA DZAMIJA 8. BORUSA DZAMIJA 9.TEPET DZAMIJA 10. BUSATLIJINA ILI MILOSNIK DZAMIJA 11. PIRAGICA DZAMIJA 12.DZAMIJA MUHAMEDA SPAHIJE-PERKUSA(na zitarnici) 13. FIRDUSOVA DZAMIJA 14. CURCICA-CURCINICA DZAMIJA

Livanjske mahale:

1. Curcica mahala 2. Perkusa mahala 3. Milosnik mahala 4. Begluk mahala

5. Prikorika mahala 6.Dzumanusa mahala 7.Balagusa mahala 8. Zavra mahala

[izmijeni] Politika Na podru&#269;ju Livna djeluje nekoliko politi&#269;kih stranaka, od kojih je najzna&#269;ajnija HDZBiH, slijede: SDA, NSRZB, HKDU, HSP i HSS. Stranke se bave politikanstvom i politikom za dobrobit svojih bosanskohercegova&#269;kih centrala i njihov ekonomski prosperitet.

[izmijeni] Privreda Livno i njegova okolica nadaleko su poznati po livanjskom siru, &#269;iju su recepturu prije stotinjak godina usavršili Austrijanci. Osim toga poznate su i livanjske ergele konja, rijeke bogate plemenitom ribom i rakovima, sto&#269;arska proizvodnja, a prije rata i industrija tkanina.

[izmijeni] Obrazovanje U Livnu djeluju tri srednje škole, dvije osnovne gradske škole i 25 podru&#269;nih odjeljenja. Muzi&#269;ko obrazovanje sti&#269;e se u nižoj muzi&#269;koj školi.

[izmijeni] Zanimljivosti Znamenitosti grada: stara gradska &#269;etvrt, koja nažalost ne uspijeva odoljeti naletima modernog vremena, sa džamijama Glavica i Balaguša, Topovima, Vujadinovom kulom ponad grada, Žitarnicom sa starom vije&#263;nicom i gradskom &#269;esmom Milošnik, kao i izvor Dumana, samostan Gorica sa galerijom velikana livanjskog slikarstva Gabrijela Jurki&#263;a i Etnološkom zbirkom, stara livanjska groblja, Gimnazija, kupalište Plo&#269;e i Sturba.

[izmijeni] Sportski Klubovi NK Troglav (http://www.troglav-livno.com) KK Troglav (http://www.troglav-livno.com) Aero Klub Livno (http://www.aeroklub.livno.org) Paragliding klub "KRILA LIVNA" (http://www.paragliding.livno.org) [izmijeni] Poznati Livnjaci Alikadi&#263;, Bisera Boban, Gordana Brki&#263;, Hasan Doki&#263;, Branko Džaja, Ivo Gotovac, Slavko Hasan Livnjak Hadži Jusuf Livnjak Jurki&#263;, Gabrijel Ljuboja, Svetozar Man&#273;eralo, Stipo Mio&#269;, Pero Orman, Rapko Propadalo, Ivica Rosi&#263;, Momir starac Vujadin fra Su&#269;i&#263;, Mihovil Sunde&#269;i&#263;, Jovan Šeremet, Ivo Šuker, Davor Šuker, Ivan Vlaši&#263;, Ivica Vrebac, Dževdet Burek Ahmet-Pita [izmijeni] Poveznice [http://www.livnograd.cjb.net Preuzeto sa: "http://bs.wikipedia.org/wiki/Livno" Views&#268;lanakDiskusijaIzmijeniHistorija Personal toolsPrijavi me Navigacija Po&#269;etna strana Community portal Novosti Nedavne izmjene Slu&#269;ajan &#269;lanak Pomo&#263; Dobrovoljni prilozi Pretraga Alati &#268;lanci koji vode ovdje Srodne izmjene &#268;lanci posebne namjene

Ovaj &#269;lanak je izmijenjen 14:05, 5 Nov 2004 Content is available under GNU Free Documentation License. O Wikipediji Odricanje odgovornosti

Fair use rationale for Image:Grbgradalivna.gif
Image:Grbgradalivna.gif is being used on this article. I notice the image page specifies that the image is being used under fair use but there is no explanation or rationale as to why its use in this Wikipedia article constitutes fair use. In addition to the boilerplate fair use template, you must also write out on the image description page a specific explanation or rationale for why using this image in each article is consistent with fair use.

Please go to the image description page and edit it to include a fair use rationale. Using one of the templates at Fair use rationale guideline is an easy way to insure that your image is in compliance with Wikipedia policy, but remember that you must complete the template. Do not simply insert a blank template on an image page.

If there is other other fair use media, consider checking that you have specified the fair use rationale on the other images used on this page. Note that any fair use images uploaded after 4 May, 2006, and lacking such an explanation will be deleted one week after they have been uploaded, as described on criteria for speedy deletion. If you have any questions please ask them at the Media copyright questions page. Thank you.BetacommandBot 22:17, 5 June 2007 (UTC)

Population according to the 2003 census?
WHAT 2003 census?

Last census I remember was back in 1991. 92.36.175.71 (talk) 01:03, 26 July 2010 (UTC)

External links modified
Hello fellow Wikipedians,

I have just modified one external link on Livno. Please take a moment to review my edit. If you have any questions, or need the bot to ignore the links, or the page altogether, please visit this simple FaQ for additional information. I made the following changes:
 * Added archive https://web.archive.org/web/20131224085029/http://medzlis-livno.com/index.php?option=com_content&view=article&id=100%3Ademat-glavica-milonik&catid=59%3Atopovi&Itemid=102 to http://medzlis-livno.com/index.php?option=com_content&view=article&id=100%3Ademat-glavica-milonik&catid=59%3Atopovi&Itemid=102

When you have finished reviewing my changes, you may follow the instructions on the template below to fix any issues with the URLs.

Cheers.— InternetArchiveBot  (Report bug) 19:10, 24 May 2017 (UTC)

External links modified
Hello fellow Wikipedians,

I have just modified one external link on Livno. Please take a moment to review my edit. If you have any questions, or need the bot to ignore the links, or the page altogether, please visit this simple FaQ for additional information. I made the following changes:
 * Added archive https://web.archive.org/web/20080916172636/http://www.bhtourism.ba/eng/livno.wbsp to http://bhtourism.ba/eng/livno.wbsp

When you have finished reviewing my changes, you may follow the instructions on the template below to fix any issues with the URLs.

Cheers.— InternetArchiveBot  (Report bug) 15:55, 2 December 2017 (UTC)

Livno and Ливно
There are two officially recognized spellings in BiH!--Špajdelj (talk) 19:12, 27 March 2023 (UTC)