Talk:Nanhai Chao

Vietnamese Poems
1) h&#417;i &#7845;m vòng tay T&#7915;ng gi&#7885;t m&#432;a r&#297; rác trong &#273;êm v&#7855;ng  Em buân khuân nh&#7899; l&#7841;i nh&#7919;ng hôm nào  Trong vòng tay &#7845;m áp quá ng&#7885;t ngào  Bên b&#7871;p l&#7917;a ta nhìn sâu trong m&#7855;t  Anh yêu h&#7903;i trong tim này &#273;ã kh&#7855;t  V&#7869; th&#7853;t sâu hình bóng c&#7911;a ai r&#7891;i  Gi&#7905; tr&#259;n tr&#7903;, trái tim d&#7841;i b&#7891;i h&#7891;i  M&#417; tr&#7903; v&#7873; bên h&#417;i &#7845;m vòng tay

2) Em ch&#7859;ng thèm vòng tay anh &#273;âu H&#417;i &#7845;m kia gi&#7901; &#7903; n&#417;i &#273;âu  Có l&#7869; anh &#273;ã trao ng&#432;&#7901;i khác  Mình em &#273;êm l&#7841;nh v&#7899;i canh thâu  S&#432;ong &#273;ã xu&#7889;ng r&#7891;i anh h&#7905;i anh  Ph&#7909; tình ác l&#7855;m, n&#7905; sao &#273;ành  Có ph&#7843;i s&#432;&#417;ng r&#417;i trên má th&#7855;m  Hay h&#7841;t châu r&#417;i, tình mong manh  th&#417; th&#7849;n m&#7845;y câu, xin ch&#7911; nhân &#273;&#7915;ng r&#7847;u

3) anh v&#7873; v&#7899;i em &#273;êm nay nha ? canh chua cá kho &#273;ã l&#7841;nh r&#7891;i  men tình yêu c&#361;ng thành l&#7841;nh nh&#7841;t  chi&#7871;c bóng trên t&#432;&#7901;ng v&#7851;n l&#7869; &#273;ôi  anh v&#7873; v&#7899;i em mau anh &#417;i  em &#7889;m em &#273;au s&#7855;p lìa &#273;&#7901;i  còn chút h&#417;i tàn trong h&#7845;p h&#7889;i  anh v&#7873; xây n&#7845;m m&#7897; em thôi

http://www.google.ca/search?q=%22vietnamese+poems%22&hl=en&lr=&ie=UTF-8&oe=UTF-8&start=10&sa=N

Polish Poems
1)paradiso

Zrób co&#347;, abym rozebra&#263; si&#281; mog&#322;a jeszcze bardziej Ostatni listek wstydu ju&#380; dawno odrzuci&#322;am

I najcie&#324;sze wspomnienie sukienki tak&#380;e zmy&#322;am I cho&#263; kogo&#347; nagiego bardziej ode mnie nagiej Na pewno mie&#263; nie mog&#322;e&#347;, zrób co&#347;, bym uwierzy&#322;a Zrób co&#347;, abym otworzy&#263; si&#281; mog&#322;a jeszcze bardziej Ju&#380; w ostatni por skóry tak dawno mi wnikn&#261;&#322;e&#347; &#379;e nie wierz&#281;, i&#380; kiedy&#347; jeszcze nie by&#263; tam mog&#322;e&#347; I cho&#263; nie wierz&#281; by móg&#322; by&#263; kto&#347; bardziej otwarty Dla Ciebie ni&#380; ja jestem, zrób co&#347;, otwórz mnie, rozbierz Marta Podgórnik (2000) -- 25. 11. 2002

2)Pro&#347;ba

Zrób co&#347;, abym rozebra&#263; si&#281; mog&#322;a jeszcze bardziej Ostatni listek wstydu ju&#380; dawno odrzuci&#322;am I najcie&#324;sze wspomnienie sukienki tak&#380;e zmy&#322;am I cho&#263; kogo&#347; nagiego bardziej ode mnie nagiej Na pewno mie&#263; nie mog&#322;e&#347;, zrób co&#347;, bym uwierzy&#322;a Zrób co&#347;, abym otworzy&#263; si&#281; mog&#322;a jeszcze bardziej Ju&#380; w ostatni por skóry tak dawno mi wnikn&#261;&#322;e&#347; &#379;e nie wierz&#281;, i&#380; kiedy&#347; jeszcze nie by&#263; tam mog&#322;e&#347; I cho&#263; nie wierz&#281; by móg&#322; by&#263; kto&#347; bardziej otwarty Dla Ciebie ni&#380; ja jestem, zrób co&#347;, otwórz mnie, rozbierz Rafa&#322; Wojaczek (1972) -- 25. 11. 2002

3)Most (Level 1)

Nie wierzy&#322;em Stoj&#261;c nad brzegiem rzeki, Która by&#322;a szeroka i rwista, &#379;e przejd&#281; ten most, Spleciony z cienkiej, kruchej trzciny Powi&#261;zanej &#322;ykiem. Szed&#322;em lekko jak motyl I ci&#281;&#380;ko jak s&#322;o&#324;, Szed&#322;em pewnie jak tancerz I chwiejnie jak &#347;lepiec. Nie wierzy&#322;em, &#380;e przejd&#281; ten most, I gdy stoj&#281; ju&#380; na drugim brzegu, Nie wierz&#281;, &#380;e go przeszed&#322;em.

Czech Poems
1)Staré ženy

smutná odpoledne ned&#283;lní smutná starými paními které se belhají k okn&#367;m starou cestou vyšlapanou v koberci starou cestou mezi stolem a l&#367;žkem mezi zrcadlem a fotografiemi mezi židlí a falešnou palmou op&#345;eny potom o rám okenní dívají se dol&#367; do ulic odtud ta bezút&#283;šnost odpolední ned&#283;lních o&#269;i starých žen vyplakané a plaché tesklivé a mírné vy o&#269;i obrácené k zániku o&#345;íšky bez jádra misky bez ob&#283;tin p&#345;edsí&#328;ky mrákot úryvky dávné hudby studánky zasypané oblohy zatažené noci bez dn&#283;ní dví&#345;ka zapadlá k&#345;titelni&#269;ky vyschlé vody bez zrcadlení vy o&#269;i starých žen vám sv&#283;t nic není vám krása nic není vám ošklivost nic není vy o&#269;i starých žen hodin nesledující za míjením dn&#367; se neotá&#269;ející vy o&#269;i starých žen ruce starých žen žlutší jílu pod rakví otev&#345;ené a prázdné vy ruce sed&#345;ené a spot&#345;ebované plachetky styxu blíženci modlitby žezla porouchaná hnízda k&#345;e&#269;í t&#345;eslice opušt&#283;nosti záhonky žil orodovnice on&#283;m&#283;lé praporky splihlé pobo&#269;níci propušt&#283;ní marnotratnice zchudlé t&#283;žítka bezesnosti vy ruce starých žen šustící listy obracené nedo&#269;kavostí svítání obracené utrpením obracené modlitbou vy ruce starých žen tak zapomínající na šíje muž&#367; na vlasy d&#283;tí vy ruce starých žen silné jen tak aby udržely kapesník k set&#345;ení slzy aby udržely obrázek v rakvi aby udržely k&#345;íž až zatla&#269;eny budou o&#269;i vy ruce starých žen vy tvá&#345;e starých žen stín dotyk&#367; dávných ztemnil je stín polibk&#367; ztracených zv&#283;tralá solí slz je kon&#269;ina odevzdání vy tvá&#345;e starých žen ty o&#269;i starých žen ty ruce starých žen ty vlasy starých žen ty klíny starých žen ty tvá&#345;e starých žen ó smutná odpoledne ned&#283;lní na k&#345;íži starých žen František Halas (1935) -- 25. 11. 2002 Leopold Staff (1954) -- 25. 11. 2002

Welsh Poems
1)Rhyfelgyrch Gwyr Harlech

Wele goelcerth wen yn fflamio A thafodau tân yn bloeddio Ar i'r dewrion ddod i daro, Unwaith eto'n un: Gan fanllefau tywysogion, Llais gelynion, trwst arfogion, A charlamiad y marchogion, Craig ar graig a gryn Arfon byth ni orfydd, Cenir yn dragywydd; Cymru fydd fel Cymru fu, Yn glodfawr ym mysg gwledydd. Yng ngwyn oleuni'r goelcerth acw, Tros wefusau Cymro'n marw, Annibyniaeth sydd yn galw, Am ei dewraf ddyn.

Ni chaiff gelyn ladd ac ymlid Harlech! Harlech! cwyd i'w herlid Y mae Rhoddwr mawr ein Rhyddid Yn rhoi nerth i ni. Wele Gymru a'i byddinoedd Yn ymdywallt o'r mynyddoedd! Rhuthrant fel rhaeadrau dyfroedd, Llamant fel y lli! Llwyddiant i'n marchogion Rwystro gledd yr estron! Gwybod yn ei galon gaiff, Fel bratha cleddyf Brython; Y cledd yn erbyn cledd a chwery, Dur yn erbyn dur a dery, Wele faner Gwalia'i fyny, Rhyddid aiff â hi!

2)Gogoniant i Gymru

Gogoniant i Gymru, annwyl wlad fy nhadau, Pe medrwn mawrygwn dy fawredd a'th fri; Mae'r awen yn caru dy wedd a'th rinweddau, Hoff famaeth athrylith a dewrder wyt ti; Bu amser pan hoffai t'wysogion dy delyn, A'i sain a gyffroai wrolion y gad I ruthro'n ddisymwth ar warchae y gelyn, Gan ymladd dros ryddid a breintiau ein gwlad.

Fy henwlad fendigaid, mae anian yn urddo, Pob mynydd a dyffryn, pob clogwyn a glyn! Ac yspryd prydferthwch a'i liw yn goleuo Pob afon ac aber, pob llanerch a llyn; Gwladgarwch a rhinwedd fendithiant dy enw, Dy feibion a'th ferched a garant dy fri; Gorhoffedd dy feibion yw denu dy sylw --- Er gwaethaf pob gelyn ein testyn wyt ti.

by Talhaiarn (John Jones 1810-1870)

Hungarian Poems(which I think are very elegant)
1)Messze a hazámtól (Far from home)

Messze a hazámtól, távol elmerengve nézek le a gátról. Összeszorult szivvel gondolok Kicsi szegényes otthonomra, Zavaros multamra. Hol vagytok ti régi barátok? Néha talán reám gondoltok, Hogy én még a világon vagyok? Ti régi utcák, parkok, hol vagytok? Nekem sok örömet és emléket adtatok. Arany János utca de messze vagy! Diák kalandjaimat jártam rajtad. Cipöm sarka már nem kopog rajtad ám, Egy új földre léptem de ez nem a hazám. Egy új szépnek mondott világ nem ideálom. Ahol gyermekként kacagtam és sírtam, Csak ott van az én hazám; egy régi álom!

2)A négy évszak (The four seasons)

Szól a tavasz: itt vagyok, Enyhe meleg idöt hozok. Elolvasztom az öreg havat, Hoztam hozzá a napsugarat.

Lekerült a nagy kabát, Rügyeznek a kopár fák. Virágzik már a hóvirág, S a földeken eke szánt.

Egyszer csak szól a nyár: Hát itt vagyok én is már! Hoztam kellemes meleget, Melyet mindenki szeret.

Telve a strandok, parkok, Betöltik hangos kacagások. Mindenki örül a nyárnak, A símogató napsugárnak.

Egyszer csak szól az ösz, Nagyokat fújva mérgesen: Nekem is van dolgom itt! Mostmár én következem.

Fellegeivel a napot takarja, Fák leveleit fürgén sárgítja, hogy azok a földre hulljanak, S a fák kopaszon maradjanak.

Lassan a tél is megérkezik, Szép csendesen havazgatik, S minél jobban hull a hó, Annál közelebb a télapó.

Csillingelve siklik szankója, Diadalmasan lobog zászlója. Elhozta az év legszebb napját, Gyermekek karácsonyi ajándékát.

Great German Poems of the Romatic Era
1)Johann Wolfgang von Goethe Alles gaben die Götter ... Alles gaben Götter, die unendlichen, Ihren Lieblingen ganz,  Alle Freuden, die unendlichen,  Alle Schmerzen, die unendlichen, ganz.  aus einem Brief an Gräfin Auguste zu Stolberg

2)Johann Wolfgang von Goethe An den Mond Füllest wieder Busch und Tal Still mit Nebelglanz  Lösest endlich auch einmal  Meine Seele ganz;  Breitest über mein Gefild  Lindernd deinen Blick,  Wie des Freundes Auge mild  Über mein Geschick.

Jeden Nachklang fühlt mein Herz Froh und trüber Zeit, Wandle zwischen Freud' und Schmerz In der Einsamkeit.

Fließe, fließe, lieber Fluß, Nimmer werd ich froh, So verrauschte Scherz und Kuß, Und die Treue so.

Ich besaß es doch einmal Was so köstlich ist! Daß man doch zu seiner Qual Nimmer es vergißt!

Rausche, Fluß, das Tal entlang Ohne Rast und Ruh, Rausche, flüstre meinem Sang Melodien zu!

Wenn du in der Winternacht Wütend überschwillst, Oder um die Frühlingspracht Junger Knospen quillst.

Selig wer sich vor der Welt Ohne Haß verschließt, Einen Freund am Busen hält Und mit dem genießt,

Was von Menschen nicht gewußt Oder nicht bedacht. Durch das Labyrinth der Brust Wandelt in der Nacht.

3)Johann Wolfgang von Goethe Harfenspieler Wer nie sein Brot mit Tränen aß, Wer nie die kummervollen Nächte  Auf seinem Bette weinend saß.  Der kennt euch nicht, ihr himmlischen Mächte.  Ihr führt ins Leben uns hinein,  Ihr lasst den Armen schuldig werden,  Dann überlasst ihr in der Pein:  Denn alle Schuld rächt sich auf Erden.

aus: "Wilhelm Meisters Lehrjahre"

4)Johann Wolfgang von Goethe Vermächtnis Kein Wesen kann zu Nichts zerfallen! Das Ewige regt sich fort in allen,  Am Sein erhalte dich beglückt!  Das Sein ist ewig, denn Gesetze  Bewahren die lebendigenSchätze,  Aus welchen sich das All geschmückt.

Gaelic Poems
1)Ón nGaoth

An ghrian chomh ard sa spéir Tógann sí ise suas D’imigh Geimhreadh tapa Saol agus dathanna - beidh

Rugadh Earrach ón ngaoth - Titefidh an bháisteach Uisce a choích...   Dathanna a choích...

Bhí sí leanbh, ach Anois tá sí bean Tá am ag teacht Beidh sí sean’s liath

Meabharaím seo é sa choineascar mall Tá na bileoga sna chrainne fós Tiocfaidh am go luath Na bileoga óire ón gcrainne

Tá muid go brónach Mar fuair Earrach bás Luíonn na bláthanna ar an gcarraig Domhain sa sneachta

2)An Crann Fia-úll

Thuas sa gcrann beag is leathan I bhfarraige deirgeachta Dathanna umam a choích Seo an crann fia-úll i mbláth

Feicim na plúir goirme Thíos, ar an talamh Clúdaíonn beatha ar an gcraobh Níl rún nó caram anseo

3)Tráthnóna Dé Domhnaigh

Thainig am, tá an lá anois Eistim an bháisteach, Ag bualadh i gcoinne na bhfuinneog Suanaim ar an leapa’s Siúlaim trí an teach

Chonaic mé na chluichí at thelifis Eistim na daoine Glaodhann siad “comhrac!” Suim gan chodladh, fáic ach sámh...

Dé Domhnaigh, an lá maith agus geal D’fhan mé ann le bia a ithe Tá mé ag guí, tamall fanaim Tá mé ag smaoineamh Faoin íobairt Chríostaí agus a ghrás