Talk:Ravno Selo

Untitled
Ш О В Е (РАВНО СЕЛО)

Равно Село је најудаљеније село од општинског центра Врбаса – некад Шове – данас Равно, типично је бачко Село. Равно Село се налази између Кулпина и Змајева, или како би то рекао састављач монографије бачке жупаније Саму Боровски  "Старе Шове теже у Новосадском срезу између Кулпина и Старог Кера".

Предање о постанку села Шова, врло мало нам казује. По једној верзији село је постојало још у XV веку, док се по другој сматра да је постало одмах после сеобе Срба, негде око 1695. Међутим, први писани извори о селу потичу с краја XV века (тачније између 1484-1502. године).

Године 1590. Шове су забележене у турским дефтерима, као село са дванаест домова. За историју данашњег Равног Села значајна су три насеља: Мале Шове, Алпар и Пашка.

Мале Шове су се налазиле на око 3 км у правцу север-северозапад од данашњег села, на граници између потеза Виногради и Атица Угарска код Аркадијиног салаша. За име овог села, Саму Боровски каже да је потомак некадашње Шомва, Шумва. Назив Шомва је потекао вероватно, од презимена племића Јована де Шомве. Јован де Шомва је од Матије и Софије Дереш добио, почетком  XVI века један део Шомве. Такође је део Шомве, породица Дереш 1502. године дала у залог сремском владици Јовану Ујхиљу.

По причању старијих људи, село се померило на данашње место, зато што је вода била лошег квалитета. Међутим, вероватније је да село мења свој положај по одлуци спахије који је ту имао посед и бавио се сточарством, а пошто је ту био почетак јендека (што указује и значење мађарске речи  soer, која има значење  као почетак јендека) па није било воде за стоку, нарочито у летњим месецима.

Друга теорија каже да је вода на том месту била слана (мађарски  So – viz) и да је село управо по томе добило име.

Друго насеље претеча данашњег Равног Села је Алпар,који се налазио 4,5 км у правцу југоистока, на делу атара који се назива Алпар.

Алпар је као насеље забележен још 1345. године. Године 1554. за време турске владавине, помиње се као насеље Бачке нахије и тада је имало 11 домова. Наредни помен је 157О. године када је имало свега 5 домова, док  1690. има 24 дома. Још 1650. године је забележено као насељено, док је 1698. било ненасељено. Нови помен Алпара је 1715. када има 4 дома, 1720. има 15 домова, 1717. и 1722. се помиње као место са по 17 домова. Последњи помен Алпара је 1732. када се помиње као српско насеље у поседу футошког властелинства. У том делу атара постојале су рушевине, изгледа, српског храма, из доба турске владавине. Алпар се налазио између Кера (Змајева), Кисача, Футога и Петровца.

Треће насеље везано за Шове је Пашка. Први пут је забележена 1590. када је имала 20 домова.

Око 1650.године Шове су забележене као насељене, а 1698. као ненасељене. Вероватно да се већ у то време Мале Шове и Пашка стапају у једно село. Становници Пашке су се обрели у Шова, Керу и Футогу.

Године 1715. према попису бачких срезова, у Шова се налазило 1о породица. Скоро је сигурно да је село већ тада лоцирано  на садашњем месту и вероватно тада добија скраћени назив - Шове. Те исте године из Баната се доселило неколико породица, тако да Шове 1720. имају 19 домова, док већ 1722. имају 31 дом. Године 1725/ 26. Шове имају 25 породица, 1728. 29 породица, док 1734. имају 22 породице. Из ових првих пописа наводе се имена и првих становника  Шова:

Попис 1715. године Tamas Argyanin     	Тома Арганин Ilovan Sivikovics	Илован Живковић Novko Sollyenin	       Новко Шољанин Aleksza Petrovaszelacz	Алекса Петровоселац Aleksza Petrovcsanyin	Алекса Петровчанин Marinko Bacsenin	Маринко Башћанин Marko Pascsanyin	Марко Пашчанин Csira Sollyenin	       Ћира Шољанин Milos Pascenyin	       Милош Печењин Gavrilo Sentamasecz	Гаврило Сентомашец

Попис 1720. године Ranko Popovics- iudex	Ранко Поповић-кнез Sunnya Radovics	       Жуња Радовивић Vassa Szordosski	Васа Сердешки Radivoj Cseka	       Радивој Чека Vujicza Pascsanin	Вујица Пашчанин Sivko Millovanda	Живко Милованда Manojlo Sivkovics	Манојло Живковић Kuzman Kereszturacz	Кузман Керестурац Csira Szilbasanin	Ћира Силбашанин Milovan Cztojanovics	Милован Стојановић Sztojko Szkelecsia-manuarius	Стојко Скелеџија-зидар Gravo Prodanovics	Граво Продановић Milicis Mehangia	Милић Механџија Csosity Vlassissa	Ћосић Власиша Hatyim Mitrovics	Аћим Митровић Miloss Tolmacs	       Милош Толмач Csirka Mirkovics	Ћирка Мирковић Gluicza Sivko	       Глуица Живко Marko Koin	       Марко Коин

Попис 1725/26. године

Janko Stephanovity-iudexЈанко	Стефановић-кнез Sztanko Radovicsin-subiudex	Станко Радовичин-подкнез Manuele Sivkovity-iuratis	Мануел Живковић-саветник Sunyo Ferenczevity	       Жуњо Ференчевић Vassa Pssodarsky	       Васа Псодарски Jovan Bubanu	               Јован Бубањ Milovan Milovanda	Милован Милованда Kuzman Sztaribiro	Кузман Старибиро Miloss Tolmacs	       Милош Толмач Tyira Szilbasanin	Ћира Силбашанин Veorem Solyanin	       Веорем  Шољанин Sztojko Sovlyanin	Стојко Шовљанин Paja Emusittyanin	Паја Емунићанин Radoicza Tyossity	Радојица Ћосић Jovan Plavacz	       Јован Плавац Rissta Pentelity	Риста Пантелић Atyim Ferencsanin	Аћим Ференчевић Sivan Nemolyes	       Живан Немељен Misho Sovlyanin	       Мико Шовљанин Ranko Pastyanin 	Ранко Пашчанин Gyura Kerektyanin	Ђура Керекичанин Marko Pastyanin	       Марко  Пашчанин Novak Pssodorssky	Новак Псодарски Tyira Pastyanin 	Ћира Пашчанин Mility Sztariknez	Милић Старикнез

Попис 1728. године

Janko Pascanin	Јанко Пашчанин Ranko Popovitty	Ранко Поповић Milos Tolmacs	Милош Толмач Milovan Sivlanin	Милован Шовљанин Gavrilo Musityanin	Гаврило Мунићан Vassa Pacsanin	Васа Пашчанин Milos Radiojevitty	Милош Радиојевић Vassa Psodoritty	Васа Псодрић Manoel Zivkovitty	Мануел Живковић Todor Zivkovitty	Тодор Живковић Jefrem Sovlanin	Јефрем Шовљанин Rista Pacsanin	Риста Пачанин Radissav Rositty	Радисав Росић Jovan Plavacz	Јован Плавац Attyim Ferencsovitty	Аћим Ференчевић Novak Kalocsanin	Новак Калочанин Misko Sovlyanin	Мишко Шовљанин Tessa Szivcsanin	Теша Сивчанин Staja Szivcsanin	Стаја Сивчанин Maxim Sovitty	Максим Савић Stojko Markovitty	Стојко Марковић Zivko Gruitty	Живко Грујић Kuszman Birov	Кузман Биров Stanko Pacsanin	Станко Пачанин Jovan Bubany	Јован Бубањ Ranisau Birov	Ранисав Биров Vladisau Karaula	Владисав Караула Marko Obottycsky	Марко Обоћички

Попис 1743. године

Steva Jankovity-iudex	Стева Јанковић-кнез Sztanko Ieremicis-subiudex	Станко Јеремић-подкнез Riszta Pantelity	Риста Пантелић Gaja Czvety	Гаја Цвејић Marinko Sztojkov	Маринко Стојков Todor Rakics	Тодор Ракић Atyim Jevremov	Аћим Јевремов Ianko Meаncsia	Јанко Меанџија Atanasia Popin	Атанасиа Попин Stevan Pszoder	Стева Псодер Radovan Szumity	Радован Сумић Joszim Gruin	Јосим Груин Novak Kalocsanin	Новак Калочанин Radoszav Tyirity	Радосав Ћироћ Milos Tolmacs	Милош Толмач Stepan Tolmacsev	Стефан Толмачев Lazar Gain	Лазар Гаин Jovan Szagacsity	Јован Сагачић Mrgyen Thessin	Мрђен Тошин Jovan Benedin	Јован Бенедин Joszim Tyoszity	Јосим Ћосић Pana Kalocsanin	Пана Калочанин

Између 1746-1758. године Шове су уведене као пустара; 1760. године на коморској (географској) карти Шове су приказане као место на северној страни потока Шири-Шаке, где је живела 51 породица и то српска. Између 1744. и 1777. из Куцуре су се преселиле скоро све српске породице. Желећи да од Куцуре начине унијатско и католичко место коморске власти су наложиле да се Срби из Куцуре преселе у Шове и Обровац. У Шова су 1783. постојала 82 дома,. а већ 1786. било је 136 домова.

Шове су 1820. године имале 2598 становника док је од тога Срба било 1643.Шест деценија касније (1878) број Срба се смањио на 1570 душа, јер су се многе српске породице одселиле у сремско село Огар (Огара). О положају Срба у Шовама говори и српски лист Застава од 8/20.јануара 1884. "Пре два а и три деценија беше то место чисто српско а данас је српски живаљ са свим потиснут – те Немци превлађују. Срби се раселише које у Срем које у бивши  Шајкашки батаљон. Немци данас малтене   заузимају више од једне трећине места. Па као што Срби бројно опадају, исто тако материјално до зла бога пропадају. Немци постају све јаче капиталисте а Срби суноврат срљају у пролетеријат. Некадашње најбоље газде српске – данаске су бескућници и туђи надничари; потуцају се – рећи – од немила до недрага. Сремски Карловци су им место, где кору леба себи зарађују...Куће су им у пола попадале; дворишта права пустош,од жеље да човек нађе обоје. Запита ли их човек за узрок томе јадном стању њиховом чуће, како се туже на неродне године и велике дације. Осим државног терета, које становништво ове обећане земље, до просјачког штапа доводи – становништво шовско сноси још непосредно огроман терет око општинског приреза. Немци покуповаше српске фртаље... Та наше су школе данас остављене саме себи; оне живе од милости или немилости учитеља. Ако је учитељ савестан човек, поред најгорих околности школа мора напредовати колико-толико. Је ли пак учитељ немариша, коме је школа девета брига – савест му је у трбуху, који све друго претпоставља своме светом позиву, ту је пропаст школина извесна"

Према попису из 1893. Старе Шове су имале 2136 душа које су живеле у 352 куће, од тог броја Срба је било 1436, Немаца 653, Мађара 15 и осталих 32. Шове су преживеле неколико колонизација које су организовали Хабзбурговци, почев од Марије Терезије  (1740-1780) и досеље немачких трговаца,  па преко колонизација које је  организовао њен син Јосиф  II (1780-1790). Немци су у Старе Шове досељени 1786. године. Иако је Царство према Србима гајило извесне симпатије, новодосељеним Немцима се није допао суживот са Србима. Немци су 1788. напустили Старе Шове и основали Нове Шове. Године 1818. у Новим Шова је основана Прва црквена општина. По веродостојним изворима, школство у Шова је почело да се развија још у време царице Марије Терезије, мада се настава изводила доста неорганизовано. Прва школа у Старим Шова је основана 1745. године .Настава се тада изводила на мађарском и немачком језику .Током  XIX века у селу су саграђене две школске зграде; прва 1836. а друга 1888. године. Крајем XIX  века село је добило прве српске учитеље. Коста Пешић, ,учитељ, рођен 1865. у Старим Шова. Развршио је 4 разреда гимназије у Новом Саду, а препарандију у Сомбору. Учитељ је постао 1890. године. Говорио српски, мађарски и немачки језик. У то време у селу је била и учитељица Ирина Тешић, рођена у Суботици 1874. године. Грађанску школу је завршила у родном месту а Препарандију у Сомбору. У Старим Шова је радила од 1892. године.

Поред комуналне школе у којој су наставу похађали Мађари, Немци и Срби, постојале су и вероисповедне школе у којима је настава извођена на матерњем језику. Село је тада имало и "повторну школу", као врсту допунске школе. Шове су између два светска рата биле једно од најразвијенијих села. У Старим Шова је тада било много занатских радионица, радњи, мајстора, шегрта, калфи. Постојале су приватне лекарске ординације, породилиште итд.

Владимир М. Каљевић,проф